Справа № 127/11977/22
Провадження № 22-ц/801/296/2023
Категорія: 82
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В.В.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року	Справа № 127/11977/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача Денишенко Т. О.,
суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П., 
розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальніс-
тю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», за участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватого ви-
конавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталі-
йовича, про стягнення коштів за скасованим виконавчим написом,
за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренка Володимира Георгійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2022 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Антонюка В. В., повний текст якого складений 29 листопада 2022 року, 

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» ( далі - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» ), за участі третьої особи, яка не заявляє само-стійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватного виконавця виконав-чого округу Вінницької області Турського О. В., про стягнення коштів за скасованим вико-навчим написом. Позовні вимоги умотивовані наступними обставинами. 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. за реєс-тровим № 91912 вчинений виконавчий напис про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», яке є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому уступило право вимоги ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», якому в свою чергу уступило право вимоги ПАТ «Платинум Банк» заборгованість за кредитним дого-вором № 675/7705BCL1A від 21 червня 2013 року за період з 25 травня 2021 року по 03 червня 2021 року включно у розмірі: 21030,95 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 6415,26 гривень - заборгованість за відсотками та комісією, 15835,85 гривень - заборгова-ність за пенею, 50,00 гривень - плата за вчинення цього напису. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 43332,06 гривні. Даний виконавчий напис перебував на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. У свою чергу, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2022 року визнаний таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 91912. Позивач зазначає, що під час проведення виконавчих дій за скасованим виконавчим написом приватним вико-навцем було звернено стягнення на заробітну плату боржника у розмірі 14151,16 гривні за період із жовтня 2021 року по квітень 2022 року, що підтверджується звітом про здійснені відрахування та виплати з місця роботи позивача у АТ «Вінницягаз». Ураховуючи вище-викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» кошти у розмірі 14151,16 гривні, стягнуті із нього за скасованим виконавчим написом нотаріуса на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а також стягнути витрати зі сплати судового збору та 5000,00 гривень витрат на правничу допомогу.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволений частково, стягнуто на його користь із ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» кошти у розмірі 14151,16 гривні, стягнуті за скасованим виконавчим написом № 91912, вчиненим 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріаль-ного округу Остапенком Є. М. про звернення стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 675/7705BCL1A від 21 червня 2013 року, а також 992,40 гривень витрат з оплати судового збору та 4000,00 гривень витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції від 29 листопада 2022 року, директор ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Наваренко В. Г. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задово-ленні позову. Скаржник вважає, що при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, має місце недове-деність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановле-ними. За позицією скаржника рішення суду повинно бути скасоване із постановленням но-вого рішення у справі про відмову у задоволенні позову у частині стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Крім цього, доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції не урахував відсутність доказів розрахунку стягнутих з позивача коштів на користь відповідача, поза увагою суду залишилося право виконавця відповідно до закону на винагороду, яку він вираховує із коштів, що надійшли, а також витрати у виконавчому про-вадженні. Аналізуючи положення статті 1212 ЦК України, скаржник вважає, що між сто-ронами виникли договірні правовідносини, що виключає можливість застосування норм статті 1212 ЦК України. До того ж, скаржник вважає, що позивачем обраний невірний спосіб захисту, оскільки у випадку неправомірного стягнення коштів з боржника у виконавчому провадженні існує окремий спосіб захисту, а саме поворот виконання, яким позивач не скористався.
Наданим цивільним процесуальним законом правом подання відзиву на апеляційну скаргу, забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 09 січня 2023 року, ОСОБА_1 не скористався, його відзив суду не надходив.
Колегія суддів апеляційного суду, переглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній матеріалами та доказами, ретельно проаналізувавши у сукупності наявні в ній позиції сторін, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Оскаржуване керівником відповідача рішення суду першої інстанції від 29 листопада 2022 року повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Судом першої інстанції установлено та не оспорюється учасниками справи, що 21 черв-ня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 675/7705ВСL1A, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 23600,00 гривень. 
04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинений виконавчий напис за № 91912 про звернення стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», яке є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому уступило право вимоги ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», якому у свою чергу уступило право вимоги ПАТ «Платинум Банк», заборгованості за кредит-ним договором від 21 червня 2013 року № 675/7705ВСL1A за період включно з 25 травня 2021 року по 03 червня 2021 року у розмірі 43332,06 гривень, з яких: 21030,95 гривень - за-боргованість за тілом кредиту, 6415,26 гривень - заборгованість за відсотками та комісією, 15835,85 гривень - заборгованість за пенею, 50,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису. Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. 06 жовтня 2021 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 67049653 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса щодо стягнення зі ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 43332,06 гри-вень. Відповідно до довідки від 02 червня 2022 року № 210-Сл-4669-0622 ОСОБА_1 працює водієм автотранспортних засобів в АТ «Вінницягаз» з 03 лютого 2020 року по тепе-рішній час. Беручи до уваги зазначену обставину, 14 жовтня 2021 року приватний викона-вець виконавчого округу Вінницької області Турський О. В. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які він отримує в АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз».
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2022 року, яке набрало законної сили 04 травня 2022 року, визнано таким, що не підлягає виконанню, вико-навчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М., вчинений 04 червня 2021 року, зареєстрований у реєстрі за № 91912, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 21 червня 2013 року № 675/7705ВСL1A.
Проте, згідно зі звітом АТ «Вінницягаз» про здійснені відрахування та виплати у період з 01 жовтня 2021 року по 30 квітня 2022 року за постановою приватного виконавця вико-навчого округу Вінницької області Турського О. В. від 14 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні № 67049653 із заробітної плати ОСОБА_1 здійснені відрахування на загальну суму 14151,16 гривні.
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, керуючись нормами статті 1212 ЦК України, виходив із того, що судове рішення про визнан-ня виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили, і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виник-нення зобов`язання з повернення набутого без достатньої правової підстави майна, оскільки з моменту ухвалення такого судового рішення правова підстава вважається такою, що відпала. У такому разі відповідно до статті 1212 ЦК України набувач такого майна з моменту набран-ня судовим рішенням законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отри-мане майно. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність задоволення позову та стягнення на користь позивача 14151,16 гривні, стягнутих на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судом вирішене питання про розподіл судових витрат у справі, з відповідача на користь держави стягнуто 992,40 гривні судового збору, який підлягав сплаті за подання позовної заяви, а також на часткове задоволення вимог ОСОБА_3 - 4000,00 гривень його витрат на професійну правничу допомогу, що відпо-відає принципам справедливості, пропорційності та верховенства права.
З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 29 листопада 2022 року, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується, оскільки во-ни є правильними, зробленими з урахуванням усіх фактичних обставин справи; суд не поми-лився у застосуванні до спірних правовідносин норми матеріального права, що їх регулює, не порушив вимог процесуального законодавства. 
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого ) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно ), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Характерною особливістю кон-дикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправо-мірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло май-но з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.
Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов’-язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою ( набувачем ) за рахунок іншої ( потерпілого ); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свід-чить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття ( збере-ження ) майна не лише у момент його набуття ( збереження ), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної ви-моги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, у тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками ( грошових коштів ) від тієї особи ( набувача ), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`я-зальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований са-мостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника ( титульного воло-дільця ) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту пра-ва, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна ( носія іншого цивільного права ), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця ( набувача майна ) з використанням пра-вового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відно-син безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, пе-редбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 757/42443/15-ц ( провадження № 61-38890св18 ).
Отже положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпід-ставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потер-пілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої пра-вової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза ме-жами правової підстави, у випадку, якщо правова підстава переходу згодом відпала, або узагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.
Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідно-шення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими право-вими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову під-ставу для набуття ( збереження ) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у вигляді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15.
Оскільки рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2022 року у справі № 127/32052/21 виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. від 04 червня 2021 року за реєстровим № 91912 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборго-ваності за кредитним договором від 21 червня 2013 року № 675/7705ВСL1A у сумі 43332,06 гривень, визнаний таким, що не підлягає виконанню, то суд першої інстанції дійшов пра-вильного висновку про те, що отримані відповідачем на підставі вказаного виконавчого напису кошти у сумі 14151,16 гривні підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала.
Доводи апеляційної скарги директора ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Наваренка В. Г. про не-доведеність суми стягнутих коштів на увагу не заслуговують, оскільки цілком спростову-ються наявними у справі доказами, зокрема, звітом роботодавця позивача щодо відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 за постановою приватного виконавця від 14 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні № 67049653.
Щодо аргументів апеляційної скарги про можливе відрахування приватним виконавцем виконавчого збору, то слід зазначити, що за змістом статті 39 Закону України «Про виконав-че провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадку визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини сьомої статті 27 цього ж Закону у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню, що виключає можли-вість набуття виконавцем таких коштів як витрат виконавчого провадження.
Інші доводи, мотиви апеляційної скарги не заслуговують на увагу, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, не змінюють їх, вони лише свідчать про незго-ду з ними внаслідок задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . На підставі встановле-них фактичних обставин справи та правовідносин, які склалися та мають місце між сторо-нами у спорі, керуючись нормами матеріального права, які регулюють ці правовідносини, колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання про обґрунтованість і законність ос-каржуваного рішення суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог, через що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Статтею 375 ЦПК України установлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеля-ційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись нормами статей 367 - 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренка Володимира Георгійовичазалишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2022 рокуу цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», за участі третьої особи, яка не заяв-ляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, про стягнення коштів за скасованим виконавчим написом - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський