Справа № 163/38/22  Провадження №33/802/185/23 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ч. 6 ст. 481 МК України. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу представника Волинської митниці Держмитслужби Федчишина Р.А. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 , 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою провадження у справі про порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрите за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Згідно з протоколом про порушення митних правил від 21.12.2021 № 0900/20500/21 30 жовтня 2021 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ОСОБА_1 увіз автобус "Неоплан", польський номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 20 днів, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 21 грудня 2021 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці, чим вчинив порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України.
На вищевказану постанову судді Волинською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.
ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явились, подали до апеляційного суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити за їх відсутності. 
Перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.
Згідно з нормами ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при постановленні рішення суддею дотримані.
Висновки судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими судом.
Положення ст.103 МК України визначають, що тимчасове ввезення – це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
У витязі з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" АСМО "Інспектор" вказано про переміщення 30 жовтня 2021 року автобуса "Неоплан", польський номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 20 днів. Транспортний засіб увезений для особистого користування, однак при цьому зазначено про слідування за маршрутом "Варшава-Рівне", а також номер польського дозволу на пасажирські перевезення, власника транспортного засобу – підприємство "Nadiya Bus", перевізника – ФОП ОСОБА_2 (а.с.8).
Згідно з ч.2 ст.459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами – посадові особи цих підприємств.
Посадовими особами підприємств, відповідно до п.43 ст.4 МК України, є керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.
Відповідно до протоколу про порушення митних правил від 21.12.2021 № 0900/20500/21 у день перетину кордону 21.12.2021 ОСОБА_1 перебував на посаді водія ФОП ОСОБА_2 (а.с.1).
Згідно з трудовим договором № UP/2021/31/7 на період з 31 липня 2021 року по 30 липня 2022 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу водієм автобуса у ТОВ "Nadiya Bus" (а.с.61).
З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про те, що зареєстрований в Республіці Польща автобус був увезений ОСОБА_1 не в порядку особистого користування, а як комерційний транспортний засіб, що здійснював міжнародні перевезення пасажирів, а ОСОБА_1 працював на посаді водія ФОП ОСОБА_2 , тобто був найманим працівником.
Отже, сам факт внесення даних про особу водія транспортного засобу комерційного призначення в базу даних АСМО «Інспектор» під час проходження митного контролю автоматично не покладає обов`язку щодо своєчасного реекспорту такого транспортного засобу саме на водія. ФОП ОСОБА_2 мав би виконати таке зобов`язання.
З огляду на викладене, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, що ставиться йому в провину.
Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.        
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема в рішенні «Надточій проти України» вказано, що положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.
Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, дослідивши усі докази в справі, суддя дійшов обґрунтованого висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, а тому на підставі п.1 ст.247 КУпАП, обґрунтовано та вмотивовано закрив провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Волинської митниці Держмитслужби Федчишина Р.А. –  залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                                   В.П. Денісов