ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року 
м. Київ

справа № 640/9161/20
адміністративне провадження № К/990/25763/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М., 
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Метробуд» до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Метробуд» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 травня 2021 року (прийняте у складі головуючого судді Вєкуа Н.Г.), та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Чаку Є.В., суддів - Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.)
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.          Приватне акціонерне товариство "Метробуд" (далі- позивач, товариство) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (далі-відповідач, податковий орган),  в якому з урахування збільшення позовних вимог просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.04.2020 №06192615050101, №06202615050101, №06212615050101, №00004344207 та №00004334207.
2.          Обґрунтовуючи позовні вимоги Товариство зазначило, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки №122/26-15-05-01-01/32961977 від 21.02.2020 року. Наголосив на тому, що товариством надано всі необхідні документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій, рух активів та реальну зміну майнового стану, наявність ділової мети та отримання економічного ефекту. Позивач вважає, що висновки відповідача про порушення позивачем норм податкового законодавства ґрунтуються на припущеннях та невірному застосуванні норм Податкового кодексу України, а реальність господарських операцій підтверджена первинним документами.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3.          Судами попередніх інстанцій установлено, що контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку   Приватного акціонерного товариства "Метробуд"  з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року, валютного законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 та іншого законодавства за відповідний період.
4. Результати перевірки оформлені Актом перевірки №122/26-15-05-01-01/32961977 від 21.02.2020 року, у висновках якого зазначено, що позивачем порушено:
- п.44.1, п.44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 статті 134 Податкового кодексу України із змінами та доповненнями, П(С)БО 16 «Витрати», занижено податок на прибуток, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на суму 3096 грн., в тому числі по періодам: 2016 рік - 3096 грн., та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 250 000 грн, в тому числі за півріччя 2019 року у сумі 250 000 грн;
-  п.44.1 ст.44, п. 185.1 статті 185, п. 187.1 статті 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 11065683 грн., в тому числі по періодах: січень 2018 року на суму 50 000 грн., квітень 2018 року на суму 11015683 грн;
-  пп.201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних у квітні 2018 року на загальну суму ПДВ в розмірі 11   015   683,3 грн.;
- пп.168.1.1 п. 168.1 статті 168 з урахуванням пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168, пп. 168.4.4  п. 168.4 ст.168, п. 171.1 ст.171, пп. «е» п.176.1 ст.176, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54,п.87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування  податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1   476   966,17 грн;
- пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 з урахуванням пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168, пп. 168.4.4  п. 168.4 ст.168, п. 171.1 ст.171, пп. «е» п.176.1 ст.176, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54,п.87.9 ст. 87 Податкового кодексу України , в результаті чого несвоєчасно було сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 3   694   492 грн.
- пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 з урахуванням пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.168.4.4 п.168.4 ст.168, п. 57.1 ст. 57, п.54.2 ст. 54, п. 87.9 ст. 87, пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 103   304,37 грн.;
- пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 з урахуванням пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.168.4.4 п.168.4 ст.168, п. 57.1 ст. 57, п.54.2 ст. 54, п. 87.9 ст. 87, пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно було сплачено до бюджету військовий збір на загальну суму 327 770,28 грн.;
- пп.4.2.6 п. 4.2 ст.6 розділу ІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого встановлено подання з порушення встановлених строків Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за квітень 2019 року.
5. На підставі висновків Акта перевірки, відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення-рішення від 10.04.2022:
- №06212615050101, яким згідно з пп.5 п. 54.3 ст. 54, пю58.1 ст. 58, ст.. 1201 Податкового кодексу України та пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України до Приватного акціонерного товариства «Метробуд» застосовано штраф у розмірі 50% на загальну суму 5 507 841,65 грн.;
-  №06192615050101, яким згідно з п. 54.3 ст.54, п.58.1 статті 58 Податкового кодексу України та п.44.1, п.44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 статті 134 Податкового кодексу України Приватному акціонерному товариству «Метробуд» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 250 000 грн.;
- №06202615050101, яким за порушення п.44.1 ст.44, п. 185.1 статті 185, п. 187.1 статті 187, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 13 832 104 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 11 065   683 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2 766 421 грн.;
-  № 00004344207, яким за порушення пп.168.1.1 п. 168.1 ст.168 з урахуванням пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168, пп. 168.4.4  п. 168.4 ст.168, п. 171.1 ст.171, пп. «е» п.176.1 ст.176, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54, п.87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, Приватному акціонерному товариству «Метробуд», збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 2   926 187 грн 68 коп., з них в тому числі за податковими зобов`язаннями - 1   476   966,17 грн,, за штрафними санкціями - 1   449   221,51 грн.;
-  №00004334207, яким за порушення пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 з урахуванням пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.168.4.4 п.168.4 ст.168, п. 57.1 ст. 57, п.54.2 ст. 54, п. 87.9 ст. 87, пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, товариству збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 215   391, 22 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 103 304,37 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 112   086,85 грн.
6. Уважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
7. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 травня 2021 року, залишеним без змін та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
8. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що на порушення п. 185.1 ст.185, п.187.1 статті 187 ПК України, ПрАТ «МЕТРОБУД» не нарахувало податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно норм цього Кодексу та відповідно занизило податкові зобов`язання з ПДВ в квітні 2018 року на суму ПДВ - 11 015 683,3 грн. (55 078 416,59 *20%).
Також, в порушення п.201.10. ст.201 ПК України, ПрАТ «МЕТРОБУД» не склало і не зареєструвало в ЄРПН податкову накладну на майно передане у власність ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» на суму ПДВ 11 015 683,3 грн., що тягне за собою застосування штрафу у розмірі 5 507 841,65 грн.
Крім того, позивач під час позапланової виїзної перевірки жодним чином не підтвердив факт наявності придбаних та реалізованих товарів (робіт, послуг) з ТОВ «ЛОЙДМОРІСГРУП»
Також суди зазначали про законність визначено податкове зобов`язання за податком на доходи з фізичних осіб у сумі 1 476 966, 17 грн. та застосована штрафна санкція у порядку ст. 127 ПК України у сумі 961 707,78 грн. та  податкового зобов`язання зі сплати військового збору на суму 103 304,37 грн. та нарахована штрафна санкція за несвоєчасну сплату військового збору у сумі 44 592 грн. ( у порядку ст. 126 ПК України), а також за несплату військового збору у сумі 67 494,85 грн. (у порядку ст. 127 ПК України).
IV. Касаційне оскарження
9. У касаційні скарзі представник позивача, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невірної правової оцінки обставин у справі, просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд.
10. Як підставу касаційного оскарження відповідач указав пункт 1 та 2 частини четвертої статті 328 КС України, - застосування судами попередніх інстанцій норми матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду:
1)          від 29.07.2021р. у справі № 240/9416/19, від 17.09.2020 року у справі №826/16705/17, від 10.07.2020 у справі №120/4723/18-а, від 03.09.2019 у справі №810/3790/17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 (щодо відсутності трудових ресурсів, транспортних засобів, основних фондів);
2)          від 29.07.2020 у справі №280/1217/19, від 08.11.2018 у справі №826/15028/17 , а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 (щодо перевірки стану кримінального провадження);
3)          від 19.03.2021 у справі № 460/143/19; від 01.04.2021 у справі № 820/5471/16, від 17.09.2020 у справі №826/16705/17, від 10.07.2020 у справі №120/4723/18- а, від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 (висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування принципу індивідуальної відповідальності платника податків та відсутності обов`язку у платника податків щодо збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів).
10.1. Обґрунтовуючи мотиви касаційної скарги позивач посилається на те, що висновки про відсутність у контрагентів (по ланцюгу постачання) трудових та матеріально-технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДФС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно- аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, постановах Верховного Суду від 05.05.2021 у справі № 813/48/16, від 27.04.2021 у справі № 460/3510/20; від 19.03.2021 у справі № 460/143/19; від 12.05.2020 у справі № 813/8791/14).
10.2. Також позивач звертає увагу на те, що судом апеляційної інстанції при посиланні на наявність вироку Києво-Святошинського районного суду м. Києва по справі № 369/2885/19 від 24.04.2019 р. по кримінальному провадженню № 32019100000000182 від 25.02.2019 (внесено до ЄРДР), за ч.1 ст. 205 КК України, який на думку податкового органу вказує на ознаки фіктивності ТОВ «ЛОЙДМОРІСГРУП» як несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, не врахував правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19.
10.3. Позивач наголошує, що вирішуючи справу та переглядаючи постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.05.2021 Шостий апеляційний адміністративний суд неправильно застосував норми матеріального права, а саме статті 126 та статті 127 Податкового кодексу України, без урахування правових висновків Верховного Суду щодо розмежування відповідальності за податкові правопорушення, викладених у постановах Верховного Суду від 17.02.2022 у справі № П/811/604/17, від 03.02.2022 у справі № 460/2903/19, від 06.05.2021 у справі № 806/62/17, від 14.01.2021 у справі № 806/132/17, від 17.04.2020 у справі № 806/124/17.
10.4. Так,  судами не було встановлено, перевіркою не виявлено відповідного факту, а контролюючим органом не доведено, що ПрАТ «МЕТРОБУД» взагалі ненараховано, неотримано або несплачено (неперераховано) ПДФО та військового збору як податковим агентом, до або під час виплати доходу (заробітної плати) працівникам, тому застосування п. 127.1 ст. 127 ПК України є безпідставним.
10.5. Щодо необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №640/15297/19  та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні відповідно до пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник зазначає наступне.
Для цілей оподаткування податком на додану вартість ПрАТ «МЕТРОБУД» необхідно визначити чи є операція з передачі ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» у власність заставленого майна в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» як операція з постачання такого майна.
Ураховуючи положення ЦК України, ПК України, зокрема, щодо правомірності дій платника податків, ПрАТ «МЕТРОБУД» вважає, що операція з відчуження рухомого майна (обладнання) на підставі Акту приймання-передачі обладнання від 24.04.2018, підписаного між ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» (Заставодержатель) та ПрАТ «МЕТРОБУД» (Заставодавець) у зв`язку із невиконанням Заставодавцем його зобов`язань, вказаних у п. 1.1 Договору застави рухомого майна не відноситься до операції з постачання товарів, а тому не є об`єктом оподаткування податку на додану вартість, у зв`язку з чим у останнього були відсутні підстави для складення податкової накладної щодо вказаної господарської операції та направлення її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
11. Податковий орган у письмових запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, уважаючи їх безпідставними, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.
V. Оцінка Верховного Суду
12. Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
13.  Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України (тут і далі, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), виходить з такого.
14. Відповідно до п.14.1.181 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
15. За приписами п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
16. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до п. 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
17. Відповідно до п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
18. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198ПК).
19. Згідно з абз. 1 та 2 п. 201.10 статті 201 указаного Кодексу при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
20. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
21. Тобто, з фактом реєстрації контрагентом (продавцем товарів/послуг) податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у позивача виникло право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.
22. За приписами п.44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
23.  Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Згідно частини 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
24. Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій (видаткові накладні, акти виконаних робіт та інші).
25. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені (п.5 ст.9 Закону № 996).
26. Згідно пп. 2.1 та пп. 2.4 статті 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за № 168/704 (далі за текстом - Положення № 88), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
27. За п.2.5 Положення № 88, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
28. Отже, первинні документи, зокрема рахунки на оплату, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) оформлені відповідно до вимог, встановлених Законом № 996 та Положенням № 88 та складені в момент проведення кожної господарської операції або (якщо це неможливо) безпосередньо після її завершення є підставою для включення даних по проведеним господарським операціям до податкового обліку платника податку.
29. За статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції.
30. Перевіряючи реальність господарських операцій позивача з наведеними вище контрагентом на підставі допустимих і належних доказів та правомірність формування витрат за цими операціями, Суд зазначає наступне.
31. Судом встановлено, що між ПрАТ «МЕТРОБУД» та ТОВ «ЛОЙДМОРІСГРУП» укладено договір оренди бульдозеру.
32. ТОВ «ЛОЙДМОРІСГРУП» за вказаною господарською операцією було складено видаткову накладну від 11.01.2018 № 2 на загальну суму 300 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 50 000,00 грн., а також зареєстровано в ЄРПН податкову накладну від 11.01.2018 № 2 на загальну суму 300 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 50 000,00 грн.
33. У бухгалтерському обліку ПрАТ «МЕТРОБУД» щодо вказаної господарської операції відображено проводки: Дт 6415 Кт 631, Дт 28 Кт 631, Кт 631 Дт 311.
34. Суми податку на додану вартість по зазначеній податковій накладній включено ПрАТ «МЕТРОБУД» до складу податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за січень 2018 року, яка була подана до ГУ ДПС у м. Києві (Шевченківський район).
35. За висновками відповідача з чим погодився суд апеляційної інстанції, з`ясовано, що операції здійснені ТОВ «ЛОЙДМОРІСГРУП» не мали реального характеру, оскільки не підтверджено факт надання послуг на адресу позивача, що свідчить про те, що правочин на загальну суму 50 000 грн. здійснений без мети настання реальних наслідків.
36. Суди попередніх інстанцій визнали господарські взаємовідносини з указаним контрагентом нереальними у зв`язку з відсутністю у ТОВ «ЛОЙДМОРІСГРУП» достатніх трудових та технічних ресурсів для здійснення господарської діяльності, невідповідність придбаних та реалізованих товарів (робіт, послуг) за відомостями з Єдиного реєстру податкових накладних, наявність вироку Києво - Святошинського районного суду м. Києва по справі № 369/2885/19 за ч.І ст. 205 КК України, свідчать про неможливість ТОВ «ЛОЙДМОРІСГРУП» надавати послуги на адресу ПрАТ «МЕТРОБУД».
37. Стосовно висновків про недостатність трудових та матеріальних ресурсів для проведення відповідних обсягів робіт контрагентами, Суд зазначає, що  висновки про відсутність достатніх як трудових так і матеріальних ресурсів контролюючим органом здійснено на підставі податкової інформації, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, проте така інформація носить інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку.
38. Крім того, можлива відсутність у контрагентів трудових ресурсів та виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов`язань, не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставки та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг), у тому числі й по ПДВ.
39. Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.
40. Податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, відсутність за юридичною адресою на момент звірки тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.
41. Указана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 №820/4648/13-а.
42. Висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності вироку Києво - Святошинського районного суду м. Києва по справі № 369/2885/19 за частиною першою статті 205 КК України, свідчать про неможливість ТОВ «ЛОЙДМОРІСГРУП» надавати послуги на адресу ПрАТ «МЕТРОБУД». Суд вважає передчасними, оскільки що такі висновки не відповідають позиції Верховного Суду викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19.
43. Сам факт наявності кримінального провадження не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентом. Більш того, за відсутності доказів щодо непричетності засновників до здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та дослідження їх судом, не є достатнім лише посилання відповідача на наявність розслідування та/або відкритого кримінального провадження, оскільки вказане не містить встановлених обставин, які б доводили невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань саме за господарськими відносинами з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.
44. Суд звертає увагу, що у постанові від 7 липня 2022 року у справі №160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду визнала обґрунтованим висновок про те, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
45. У наведеній постанові Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.
46. Колегія суддів зазначає, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду та з огляду на положення статті 90 КАС України обставини підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, причому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.
47. Отже, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.
48. З урахування викладеного, Суд вважає, що відмовляючи у протиправності податкового повідомлення рішення №06192615050101, яким згідно з п. 54.3 ст.54, п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України та п.44.1, п.44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України Приватному акціонерному товариству «Метробуд» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 250 000 грн., суди попередніх інстанцій не вжили усіх, визначених законом, заходів та не встановили усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків по суті справи. 
49. Щодо податкового повідомлення-рішення № 06202615050101 від 10.04.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 13 832 104,00 грн., у тому числі податкового зобов`язання в розмірі 11 065 683,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції з цього податку в розмірі 2 766 421,00 грн., а та податкового повідомлення-рішення № 06212615050101, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у розмірі 50 % суми податку на додану вартість 11 015 683,30 грн. щодо відсутності складення та реєстрації протягом граничного строку податкових накладних з податку на додану вартість в розмірі 5 507 841,65 грн., Суд зазначає наступне.          
50. Відповідно до п. 185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передач права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
51. Згідно з п. 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
52. Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений ПК України термін.
53. Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України, зокрема, визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно календарного місяця, в якому вони складені);
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
54. Відповідно до п.46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленні підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплаті податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
55. Згідно з п.49.1 статті 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
56. Відповідно до п. 120.1 статті 120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом,
- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, 
- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
57. Згідно з п.120.2 статті 120 ПК України, відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України.
58. Так, підставою для прийняття відповідачем зазначених вище податкових повідомлень- рішень є висновок контролюючого органу про те, що позивачем в порушення пункту 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України не було нараховано по операції з передачі ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» у власність заставленого майна в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно норм цього Кодексу та відповідно знижено податкові зобов`язання з ПДВ в квітні 2018 року на суму ПДВ 11 015 683,3 грн. Крім того в порушення п.201.10 ст.201 ПК України позивачем не складено і не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну на майно передане у власність ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» на суму ПДВ 11015083,3 грн., що тягне за собою застосування штрафу у розмірі 5 507 841,65 грн.
59. Суди попередніх інстанцій із вказаним погодились, однак колегія суддів вказані висновки вважає передчасними.
60. Так, 05.07.2017 між ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» ( заставодержатель) та ПрАТ «МЕТРОБУД» (заставодавець) було укладено Договір застави рухомого майна №К-16/1, згідно п.1.1 якого з метою забезпечення виконання зобов`язань заставодавця, що випливають з Кредитного договору від 01.06.2007 р. № 35-47/2-07, укладеного між ПАТ « КБ Хрещатик» та ПрАТ «МЕТРОБУД», Договору поруки №35-47/2-07-П/І від 06.06.2007, Договору іпотеки №04- 47/1-12/02 від 05.07.2012 р., Акту від 03.07.2017 підписаного між ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД»(кредитор) та позивачем (боржник), заставодавець передає заставодержателю в заставу рухоме майно (обладнання) згідно з переліком, вказаним у Додатку 2 до цього договору.
61. Колегія суддів звертає увагу на те, що судами попередніх інстанцій не встановлено, чи було передано у власність ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» майно відповідно до Договору застави рухомого майна №К-16/1 (обладнання) згідно з переліком, вказаним у Додатку 2 до цього договору.
63. Крім того, Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутній належним чином засвідчений Договір застави рухомого майна №К-16/1 для дослідження вказаних обставин. Також матеріали справи не містять доказів щодо забезпечення виконання зобов`язань заставодавця, що випливають з Кредитного договору від 01.06.2007 р. № 35-47/2-07, укладеного між Пат « КБ Хрещатик» та ПрАТ «МЕТРОБУД», Договору поруки №35-47/2-07-П/І від 06.06.2007 р., Договору іпотеки №04-47/1-12/02 від 05.07.2012 р.
64. Також судами попередніх інстанцій не досліджено чи було звернуто стягнення на предмет іпотеки (заставне рухоме майно).
65. Указане залишилось поза увагою суду першої та апеляційної інстанції.
65. Щодо податкового повідомлення-рішення № 00004344207 від 10.04.2020, яким за порушення пп.168.1.1 п. 168.1 статті 168 з урахуванням пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.168.4.1 п.168.4 статті 168, пп. 168.4.4  п. 168.4 ст.168, п. 171.1 ст.171, пп. «е» п.176.1 ст.176, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54,п.87.9 статті 87 Податкового кодексу України, Приватному акціонерному товариству «Метробуд», збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 2   926 187 грн 68 коп., з них в тому числі за податковими зобов`язаннями - 1   476   966,17 грн,, за штрафними санкціями - 1   449   221,51 грн., та  №00004334207, яким за порушення пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 з урахуванням пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.168.4.4 п.168.4 ст.168, п. 57.1 ст. 57, п.54.2 ст. 54, п. 87.9 ст. 87, пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, товариству збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 215   391, 22 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 103 304,37 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 112 086,85 грн., колегія суддів зазначає наступне.
66. Так, відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.
67. Пунктом 38.2 статті 38 ПК України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
68. Податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків (пункт 18.1 статті 18 ПК України).
69. Згідно з пунктом 171.1 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
70. За змістом пункту 57.1 статті 57 ПК України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.
71. Підпунктами 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
72. Відповідно до підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
73. Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок (підпункт "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України).
74. Підпунктом "б" пункту 176.2 статті 176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
75. Отже, податковий агент зобов`язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
76. Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статею 176 цього Кодексу.
77. Судами встановлено, що штрафні санкції застосовувались до Підприємства на підставі приписів статей 126 та 127 ПК України.
78. У той же час, пункт 126.1 статті 126 ПК України передбачає, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до ЗО календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше ЗО календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. 
79. Пункт же 127.1 статті 127 ПК України закріплює, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому мислі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
80. Отже, положення статті 126 ПК України застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.
81. Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК України.
82. У свою чергу, положеннями статті 127 ПК України встановлюється міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.
83. Відтак, відповідно до змісту наведеної норми статті 127 ПК України відповідальність за порушення, передбачене цієї статтею, може мати місце лише у разі, коли платник податків, в тому числі податковий агент, допустив бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі не виконав зазначених обов`язків або сплату податку здійснив після виплати доходу платнику податку.
84. У той же час, факт нарахування суми податкового зобов`язання, але не сплата податку до бюджету на момент проведення перевірки утворює підстави для застосування штрафних санкцій на підставі статті 126 ПК України.
85. Вирішуючи питання щодо правомірності застосування до платника податків штрафів, визначених статтею 127 ПК України, суди попередніх інстанцій не з`ясували чи була проявлена з боку такого платника протиправна бездіяльність у вигляді не нарахування, неутримання та/або несплати податкового зобов`язання.
86. Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження своєчасності сплати податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб: копії платіжних доручень, відомості про виплату грошових коштів, видаткові касові ордери, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, розшифровку показників нарахувань і виплати доходу та сум ПДФО тощо. 
87. У позовній заяві, а також у апеляційній скарзі позивач наголошував на відсутності факту ненарахування, неутримання та/або несплати податку на доходи фізичних осіб та помилковості обчислення контролюючим органом суми штрафних санкцій із застосуванням приписів Податкового кодексу України, які передбачають відповідальність за таке порушення, адже зміст акту перевірки та додатків до нього свідчать саме про несвоєчасність сплати податку. 
88. Разом з тим, судами попередніх інстанцій залишено поза увагою відповідні доводи платника податків та не досліджено зміст акта перевірки, як такого, на предмет суті встановлених порушень і як наслідок, не надано правової оцінки правильності обраного контролюючим органом виду відповідальності, встановленої Податковим кодексом України саме за такі порушення, обмежившись лише констатацією застосованих контролюючим органом розмірів штрафної санкції.
89. За змістом частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент подання касаційної скарги; далі - КАС України) суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.
90. Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 КАС України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
91. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 73 КАС України).
92. Указані обставини справи досліджені в неповному обсязі, тому для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які міститься в матеріалах справи або витребовується, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
93. Частинами першою - третьою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент подання касаційної скарги; далі - КАС України) передбачено що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
94. За змістом частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
95. Частиною другою статті 353 вказаного Кодексу передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
96. Колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 353 КАС України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
VII. Судові витрати
97. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
98. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Метробуд» задовольнити частково.
2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 травня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року скасувати, а справу №640/9161/20 направити на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                                                  О.О. Шишов
Судді                                                                                                                              І.В. Дашутін
                                                                                                                                       М.М. Яковенко