ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6413/22 Справа № 199/3259/21 	  	   Суддя у 1-й інстанції -   Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про відшкодування матеріальної та моральної шкоди 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року, 

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтуванні позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що йому належить на праві власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 25.02.2020 року між позивачем, як Орендодавцем, та відповідачем ОСОБА_3 , як Орендарем, був укладений договір оренди належної позивачу квартири. Відповідно Додатку №2 до договору найму (оренди) житла від 25.02.2020 року (Акт прийому-передачі квартири) в користування передані такі предмети домашнього вжитку і обстановки: 1) 2-спальне ліжко - передане без покривала, 2) диван, 3) крісло, 4) тумба - 2 шт., 5) стіл і 2 стільця у комплекті, 6) шафа-купе, 7) 3 стільця, 8) сушилка, 9) 2 килима, 10) килимок у с/в, 11) побутова електротехніка та посуд: телевізор Samsung, холодильник Samsung, варильна Rosh, СВЧ Samsung, пральна машина Indesit, бойлер Gorenje, пральна дошка, праска Philips, роутер, 2 каструлі Lessner, набір посуду на 6 персон, кондиціонер, електрочайник. Після закінчення строку користування квартирою та повернення її Орендодавцеві, під час огляду квартири були виявлені недоліки та пошкодження, а саме: у результаті необережного поводження з електроконвекторами виявлені підпали на гардинах, вартість гардин до підпалу згідно з накладною-замовленням від 25.12.2019 року становила 12258,00 грн.; пошкодження стін над ліжком та біля стільця у вітальні, про що є записи, які дописані 19.03.2021 року внизу Додатку №2 до договору найму (оренди) житла від 25.02.2020 року (Акт прийому-передачі квартири) та на зворотній стороні. Однак, відповідачка свою провину не визнала та повідомила, що нічого відшкодовувати не буде. Як вказує позивач, після безпідставної відмови ОСОБА_2 відшкодувати завдану нею шкоду, ним було здійснено відповідно до ст.19 ЦК України самозахист цивільних прав, а саме було застосоване притримання видачі майна боржника та заподіювача шкоди ОСОБА_2 , яке знаходилось у належній позивачу квартирі. Станом на 05.04.2021 рік вартість відшкодування збитку (прямих збитків) становить 8000,00 грн., що підтверджується Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, який виник внаслідок пошкодження декоративного оздоблення стін житлової кімнати №5, складеним ПП «Експертна Група Класика», опис пошкодження: на поверхні штучні пошкодження, сліди забруднення, тріщини. У загальному розмірі матеріальна шкода становить 20258,00 грн. (12258,00 грн. + 8000,00 грн.). Позивач зазначає, що відповідачка не виявила намірів у добровільному порядку відшкодовувати завдану з її вини матеріальну шкоду, почала переховуватися. Таким чином, йому було завдано істотну моральну шкоду внаслідок переживань через протиправні дії відповідачки, яку він оцінює у розмірі 5000,00 грн.. Моральна шкода, заподіяна відповідачем полягає у душевному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з ушкодженнями в житловій кімнаті та пов`язаними з цим наслідками. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 20258,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816,00 грн. (а.с.1-4).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовлено (а.с.131-133). 

В апеляційній скарзі,  ОСОБА_1 , посилаючись на невідповість висновків суду 1 інстанції встановленим обставнам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду 1 інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.141-143). 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі угоди про поступку прав і обов`язків за Договором №1-3-4/1 від 31.07.2018 року «Про асоційовану участь у житлово-будівельному кооперативі», серія та номер: б/н, виданий 12.04.2019 року, укладеного між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Чкаловський» ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , належить на праві власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27 зворот).
25.02.2020 року між ОСОБА_1 , як Орендодавцем, та відповідачкою ОСОБА_2 , як Орендарем, укладений договір оренди належної позивачу квартири (а.с.11).
Відповідно Додатку №2 до договору найму (оренди) житла від 25.02.2020 року (Акт прийому-передачі квартири) в користування передані такі предмети домашнього вжитку і обстановки: 1) 2-спальне ліжко - передане без покривала, 2) диван, 3) крісло, 4) тумба - 2 шт., 5) стіл і 2 стільця у комплекті, 6) шафа-купе, 7) 3 стільця, 8) сушилка, 9) 2 килима, 10) килимок у с/в, 11) побутова електротехніка та посуд: телевізор Samsung, холодильник Samsung, варильна Rosh, СВЧ Samsung, пральна машина Indesit, бойлер Gorenje, пральна дошка, праска Philips, роутер, 2 каструлі Lessner, набір посуду на 6 персон, кондиціонер, електрочайник (а.с.12).
Позивач зазначає, що після закінчення строку користування квартирою та повернення її Орендодавцеві, під час огляду квартири були виявлені недоліки та пошкодження, а саме: у результаті необережного поводження з електроконвекторами, виявлені підпали на гардинах та пошкодження стін над ліжком та біля стільця у вітальні.
Позивач стверджує, що зазнав майнових збитків у результаті винних дій відповідача, зокрема, у результаті необережного поводження з електроконвекторами відбулися пошкодження на гардинах, однак, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 у період з 25.02.2020 року по 14.03.2021 рік перебувала за межами країни та не проживала у квартирі у вказаний період, що підтверджується роздруківкою посадкових талонів (а.с.56).
Як вбачається із скріншотів із месенжеру, пошкодження стін були спричинені через кріплення та демонтаж картин. Позивач мав безперешкодний доступ до квартири та періодично навідувався із метою перевірки житла, що також підтверджено представником позивача у судовому засіданні. Із переписки сторін з`ясовано, що позивач самостійно зняв картину із стіни та зазначив, що самотужки придбає кріплення та повісить картину (а.с. 63), що не спростовано стороною позивача.
Задля уникнення конфліктної ситуації відповідачем ОСОБА_2 було безготівково перераховано позивачу кошти у сумі 3000,00 грн. у рахунок відшкодування шкоди за пошкодження стіни, що підтверджується перепискою сторін та копією дублікату квитанції від 25.02.2021 року (а.с.61). Вказаний факт не є доказом визнання відповідачем вини у заподіянні шкоди майну позивача.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України стороною позивача не було надано доказів у розумінні ст.76-80 ЦПК України, а письмові матеріали справи не містять доказів наявності причинно - наслідкового зв`язку між пошкодженнями та протиправною поведінкою заподіювача, його вини. 

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду 1 інстанції. 
В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
В порядку ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 вказав на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
У деліктних правовідносинах обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою покладається на позивача. Натомість відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.
Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції про те, що матеріали справи не містять відомостей щодо вини саме відповідача.  Позивач стверджує, що зазнав майнових збитків у результаті винних дій відповідача, зокрема, у результаті необережного поводження з електроконвекторами відбулися пошкодження на гардинах, однак, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 у період з 25.02.2020 року по 14.03.2021 рік перебувала за межами країни та не проживала у квартирі у вказаний період, що підтверджується роздруківкою посадкових талонів (а.с.56).
Суд 1 інстанції вірно зазначив з чим погоджується і колегія суддів, що встановлюючи у квартирі гардини, позивач не ознайомився із характеристиками тканини та не переконався у витримці виробу до підвищеної температури від увімкненого для опалення конвектору, у зв`язку із чим відбулося пошкодження. Таким чином, на думку суду, посилання позивача про пошкодження гардин у зв`язку із умисним підпалом відповідачем, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.
Стосовно пошкодження стіни у квартирі, суд вважає значити наступне. Як вбачається із скріншотів із месенжеру, пошкодження стін були спричинені через кріплення та демонтаж картин. Позивач мав безперешкодний доступ до квартири та періодично навідувався із метою перевірки житла, що також підтверджено представником позивача у судовому засіданні. Із переписки сторін з`ясовано, що позивач самостійно зняв картину із стіни та зазначив, що самотужки придбає кріплення та повісить картину (а.с. 63), що не спростовано стороною позивача. Задля уникнення конфліктної ситуації відповідачем ОСОБА_2 було безготівково перераховано позивачу кошти у сумі 3000,00 грн. у рахунок відшкодування шкоди за пошкодження стіни, що підтверджується перепискою сторін та копією дублікату квитанції від 25.02.2021 року (а.с.61). Вказаний факт не є доказом визнання відповідачем вини у заподіянні шкоди майну позивача.
Наявний в матеріалах справи звіт про оцінку вартості матеріального збитку який виник внаслідок пощкоджеггч декоратвиного оздоблення житлової кімнати квартири АДРЕСА_2 (а.с.14-32), який на думку позивача є необхідним для вивчення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки враховуючи відсутність винни відповідача, вказаний висновок жодним чином не впливає на обгрунтовані висновки суду 1 інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог.
Таким чином, для покладення відповідальності відсутні наступні умови: неправомірність поведінки та дій відповідачів а саме, вина, та причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідачів та завданою позивачам шкодою.
Як зазначено вище, законодавець покладає обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди на заподіювача шкоди, тобто відповідачів у справі.
Судом першої інстанції враховано ту обставину, що відповідач у справі на час підпалу гардини не перебувала у квартирі, що належить на праві власності позивачу, оскільки знаходилась за кордоном.
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Звертаючись до суду з вимогами про стягнення матеріальних збитків, позивачі посилалися лише на складений звіт про оцінку вартості матеріального збитку, не надаючи при цьому жодних належних доказів на підтвердження вини відповідача.

Враховуючи викладене, суд 1 інстанції дійшов вірного висновку про відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкоди та винною поведінкою відповідача, оскільки жоден з наданих письмових доказів на обґрунтування позову не містить в собі висновків про те, що саме відповідач будь-яким чином причетніий до виникнення підпалу штори, що її поведінка є чи була неправомірною, що з рештою привело до спричинення шкоди позивачу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення. 

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року - залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: