Справа № 158/285/14-ц 	Головуючий у 1 інстанції: Сіліч Ю. Л. 	
Провадження № 22-ц/802/174/23  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
30 січня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К., 
секретар судового засідання Власюк О. С.,
з участю представника заявника ОСОБА_1 ,
державного виконавця Косинської Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії та постанову державного виконавця Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косинської Н. В., заінтересована особа ОСОБА_3 , за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2022 року,

                                          В С Т А Н О В И В : 
25 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив поновити строк на її подання, визнати неправомірними дії державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2022 по примусовому виконанню виконавчого листа №158/285/14-ц від 30 вересня 2022 року, виданого Ківерцівським районним судом в частині нарахування і стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості по аліментах у розмірі 122143 грн за період з 01.09.2017 по 03.10.2022 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження у цій частині.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2022 року відмовлено ОСОБА_2 у поновленні строку на подання скарги, а скаргу залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу і прийняти нове судове рішення про задоволення його скарги.
Учасники судового розгляду відзив на апеляційну скаргу не подавали.
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Державний виконавець Косинська Н. В. апеляційну скаргу заперечила та просить залишити її без задоволення.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Так, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відмовляючи ОСОБА_2 у поновленні строку на подання скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що скарга ОСОБА_2 на дії та постанову державного виконавця подана із пропуском встановленого ст. 449 ЦПК України строку, а викладені заявником причини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Положеннями статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Як встановлено судом, 05 жовтня 2022 року ОСОБА_2 було отримано лист Ківерцівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) №23223 від 03 жовтня 2022 року разом із постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №699969180 від 03.10.2022 (а.с.9, 10, 11).
Як у скарзі на дії та постанову державного виконавця, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що 19 жовтня 2022 року – у визначений законом 10-денний термін для оскарження дій державного виконавця, ним було подано до Ківерцівського районного суду Волинської області позовну заяву з приводу винесеної державним виконавцем постанови, але 25.10.2022 отримав постановлену судом 21.10.2022 ухвалу про відмову у відкритті позовного провадження, оскільки розгляд цього питання визначено через звернення до суду зі скаргою.
Твердження заявника про звернення із позовом у визначений законом 10-денний термін для оскарження дій державного виконавця є помилковим та таким, що не ґрунтується на нормах процесуального законодавства.
Статтею 122 ЦПК України визначено, що строки, встановлені як законом, так і судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. 
Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно з ч. 3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Ураховуючи приписи п. а ч. 1 ст. 449, ч. 3 ст. 124 ЦПК України, дату отримання постанови державного виконавця – 05 жовтня 2022 року, 10-денний строк для подання скарги до суду сплив 17 жовтня 2022 року, а не 19 жовтня 2022 року як про це переконаний заявник.
Таким чином, навіть першочергово звертаючись до суду не зі скаргою, а з позовною заявою, ОСОБА_2 пропустив строки для звернення до суду.
Жодних інших поважних причин для поновлення строку для подання скарги на дії та постанову державного виконавця заявник не зазначає.
Апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені обставини не є достатніми, переконливими для поновлення пропущеного строку для подання скарги та не відносяться до непереборних, пов`язаних із дійсними істотними труднощами, а також не належать до тих, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.
Ураховуючи те, що заявником не доведено належними та достатніми доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії та постанову державного виконавця, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для поновлення заявнику строку для подання скарги.
Висновок суду першої інстанції про те, що скарга ОСОБА_2 подана з порушенням вимог ст. 449 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без розгляду, відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
За таких обставин суд першої інстанції правильно визначився із нормами процесуального права, унаслідок чого прийняв законне і обґрунтоване судове рішення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування ухвали, постановленої з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 283, 384 ЦПК України, суд
                                    П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий – суддя   

Судді