ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/1473/19	Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/105/23 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
представника апелянта

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2022 року (постановлену суддею Мочальською В.М., дата складення повного тексту 22 листопада 2022 року) у цивільній справі №601/1473/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою,- 

ВСТАНОВИВ:
В травні 2022 року до Кременецького районного суду надійшла цивільна справа №601/1473/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою.
Від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку з виконанням ним службово-бойових завдань з протидії збройній агресії російської федерації в складі зведеного батальйону Національної поліції України.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 подав клопотання про закриття провадження у даній справі щодо позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за борговою розпискою ОСОБА_4 від 30.04.2015 у зв`язку із відмовою від позову.
Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою. В клопотанні ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вважає, що задовольняючи клопотання позивача про закриття провадження в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 , суд змінив предмет спору, що не допускається, оскільки справа розглядається за новим розглядом у суді першої інстанції. Таке порушення норм процесуального права потягнуло за собою виключення ОСОБА_1 як сторони по справі, що потягнуло за собою неправомірну відмову у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів викладених у ній та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Інші учасники справи не з`явились, однак належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового розгляду, що не перешкоджає розгляду справи в розумінні приписів ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши представника апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.        
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Приймаючи заяву позивача ОСОБА_2 про відмову від позову до ОСОБА_1 та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався вимогами ст.206 ЦПК України та виходив із того, що така заява підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає нормам матеріального і процесуального права.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2, ст. 13 ЦПК України одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, в основі якого лежать дві ознаки: свобода та винятковість.
Перша ознака полягає в тому, що ніхто не може бути примушений користуватися чи не користуватися своїм суб`єктивним правом, та сам суб`єкт визначає спосіб його реалізації.
Друга - тільки носій, суб`єкт цього права може користуватися своїм правом, ніхто інший без його згоди не може цього робити.
Основна логіка такого підходу до походження принципу диспозитивності цивільного судочинства зводиться до того, що, оскільки цивільний процес є процесуальною формою захисту суб`єктивних цивільних прав, право осіб цивільних правовідносин вільно розпоряджатися своїми правами має трансформуватися у процедурах цивільного судочинства через законодавче закріплення можливості зацікавлених осіб розпоряджатися матеріальними правами та процесуальними засобами їх здійснення.
Право позивача відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу визначено п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України.
Відповідно дост. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам ст. 206 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову та закриває провадження у справі.
ОСОБА_2 подав клопотання про закриття провадження у даній справі щодо позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за борговою розпискою ОСОБА_4 від 30.04.2015 у зв`язку із відмовою від позову. Дане клопотання було подане в судовому засіданні, в якому позивач одночасно повідомив, що йому зрозумілі всі наслідки закриття провадження по справі. 
Колегія суддів приходить до переконання, що з урахуванням принципу диспозитивності, який закріплений в процесуальному законі, та фактичною реалізацію позивачем свого права відмовитися від позову, згідно ст.ст. 49, 206 ЦПК України, суд першої інстанції законно закрив провадження у справі в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .
Відповідно і правильним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у даній справі, оскільки такий є похідним та логічним.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав критично оцінити висновки суду першої інстанції, відтак колегією суддів відхиляються. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2022 року - залишити без змін.
Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 27 січня 2023 року.

Головуюча: 

Судді: