ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/2737/21  Номер провадження 33/814/35/23	Головуючий у 1-й інстанції Проценко Л.Г.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

Категорія частина перша статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:
судді Пікуля В.П.,
при секретарі Ряднині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 

на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення 

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваної постанови 
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.
Згідно з постановою судді,  ОСОБА_1  визнано винним за те, що він 14 квітня 2021 року о 17 год. 40 хв. у м. Харкові по вул. Добродецького, 2, керував транспортним засобом ВАЗ 2107, реєстраційний номер транспортного засобу  НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2021 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, вказавши, що оскаржуване рішення було винесено при невсебічному, неповному і необ`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому прохав скасувати оскаржувану постанову місцевого суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В апеляційній скарзі зазначено, що суб`єктом інкримінованого правопорушення є водій, а саме особа, яка керує транспортним засобом, натомість доказів керування автомобілем ОСОБА_1 матеріали справи не містять, водночас, протокол про адміністративне правопорушення складено на особу, яка не перебувала в автомобілі, а підійшла вже після зупинення.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності звертає увагу, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, долучені до матеріалів справи, не містять жодного файлу, яким підтверджується присутність ОСОБА_1 за кермом автомобіля. 
Крім того, відеофайли, які долучені до матеріалів справи, подані до суду без засвідчення цифрового підпису.
Також скаржник наголошує, що місцевий суд не надав можливості надати пояснення, заявити клопотання, тобто особа, відносно якої розглядалась справа, була позбавлена можливості бути присутнім в залі судовому засіданні.
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Філіппов О.В. не з`явилися, будучи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. 
Мотиви суду
Щодо розгляду справи без ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Філіпова О.В.
Як уже зазначалось, ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Філіппова О.В. будучи повідомлені про час, дату та місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції повторно не з`явилися. 
Виходячи з положень статті 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи, що справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції тривалий час (до Полтавського апеляційного суду передана 05 липня 2022 року), справа вже відкладалася за клопотання захисника – адвоката Філіппова О.В., а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник, не з`явилися у судове засідання в черговий раз, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності скаржника та його адвоката. 
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 виклав свою позицію щодо оскарженої постанови в апеляційній скарзі, а матеріали справи про адміністративне правопорушення мають достатні дані для розгляду апеляційної скарги. 
Щодо оскарженої постанови
Відповідно до положень частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як передбачено пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ вказаної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Пленум Верховного Суду України в пункті 27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» висловив правову позицію, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Згідно з частиною другою статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.
З протоколу про адміністративне правопорушення та переглянутого відеозапису вбачається, що під час огляду транспортного засобу ВАЗ 2107 д.н.з.  НОМЕР_1  у працівників патрульної поліції виникли підозри щодо перебування  ОСОБА_1  у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів або у лікаря в спеціальному закладі  охорони здоров`я. 
Однак, ОСОБА_1 відмовився від проведення відповідного огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у спеціалізованому медичному закладі.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2021 року серії ДПР18 №115384 (а.с.1), рапорт працівника поліції (а.с.4), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.6) письмових пояснень водія та працівників поліції (а.с.7-9) та відеозапису з місця події.
Оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Також із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується й апеляційний суд, а доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях скаржника події та складу адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами справи.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування транспортним засобом особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, то свідчення ОСОБА_1 , зазначені в письмових поясненнях про те, що він знаходився на задньому сидінні автомобіля та доводи апеляційної скарги про те, що він очікував свою автівку біля СТО є суперечливими, а отже не можуть бути взяті до уваги.
Більше того, ознаками об`єктивної сторони інкримінованого  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не безпосереднє керування транспортними засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Щодо інших доводів апеляційної скарги 
Відносно оцінки доказів
Посилання скаржника на те, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, долучені до матеріалів справи, не містять жодного файлу, яким підтверджується присутність ОСОБА_1 за кермом автомобіля та на те, що відеофайли, які долучені до матеріалів справи, подані до суду без засвідчення цифрового підпису не заслуговують на увагу. 
Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась нагрудним реєстратором, номер якого, дата та час фіксації наявні на відеозаписах, на законних підставах у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ/відеозапис/ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали, відрізняються один від одного тільки часом та датою їх створення. Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом /відображенням/ електронного документу, який не потребує додаткового завіренням електронним підписом, а тому поліцейські діяли відповідно до Наказу МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції  із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» та будь-яких порушень не допустили.
Також апеляційний суд зазначає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник, маючи сумніви у належності, допустимості та достовірності відеофайлів, які містяться у матеріалах справи, жодних клопотань ні до місцевого суду, ні до суду апеляційної інстанції не подавали з вимогами про витребування всіх відеоматеріалів, відзнятих працівниками поліції відносно скаржника, або про виклик працівника патрульної поліції за для надання пояснень.
Окрім того, безпідставними є посилання на ту обставину, що камери є приватною власністю так як, нагрудні відеореєстратори знаходяться на балансі Департаменту патрульної поліції, відокремленим територіальним підрозділом якого є УППА в Харківській області ДПП, і передані для використання особовим складом УПП в Харківській області.
Доводи про те, що суд безпідставно допитав працівника поліції, який складав протокол, не ставлять під сумнів висновок суду першої інстанції, оскільки як уже зазначалося, наявність у діях ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується, крім показань працівника поліції, іншими доказами у їх сукупності.
Разом з тим, жодних об`єктивних даних, які б спростовували вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, матеріали справи не містять та в апеляційній скарзі не наведено.
Щодо доступу до правосуддя
Стосовно доводів скаржника щодо не допуску до правосуддя судом першої інстанції, а саме те, що місцевий суд не надав можливості надати пояснення, заявити клопотання, тобто особа, відносно якої розглядалась справа, була позбавлена можливості бути присутнім у залі судового засідання, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень пункту 7 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно частини першої статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Виходячи з положень статті 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
У зв`язку з цим, апеляційний суд зазначає, що доводи ОСОБА_1 про здійснення розгляду справи без його участі та відповідно порушення права на захист і справедливий суд не є слушними, оскільки сам по собі факт розгляду справи без його участі не є правовою підставою для скасування судового рішення. Натомість, можливість реалізації вказаних процесуальних прав апелянту було надано в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а саме 23 грудня 2021 року, що підтверджується його підписом та підписом його захисника на явочному листі (а.с. 32).
Апеляційний суд наголошує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в апеляційній скарзі має можливість висловити всі свої заперечення щодо оскаржуваного судового рішення, з яким вона незгодна, при цьому вказавши, які, на її думку, допущено порушення норм матеріального та процесуального права як працівниками правоохоронних органів, так і місцевим судом. 
Відносно інших аргументів ОСОБА_1 .
Посилання у апеляційній скарзі щодо не виклику свідків не дає підстав для скасування постанови суду першої інстанції, у зв`язку з чим, місцевий суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для допиту вказаних свідків, оскільки зазначені особи не були присутні під час початку подій та не зможуть надати пояснення стосовно того чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, та чи був зупинений поліцейськими.
При цьому, суд першої інстанції належним чином мотивував свою позицію щодо відсутності підстав для виклику свідків, яка узгоджується із матеріалами справи.
Безпідставним є також посилання на наявність підстав для відводу судді, так як незгода із процесуальним рішенням суду жодним чином не свідчить про його упередженість чи наявність інших підстав для відводу. 
Висновок суду
Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною першою статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою. 
Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.
Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право  залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду                                                         В.П. Пікуль