СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року                                 м. Харків             Справа № 922/4316/21  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., 
за участю секретаря судового засідання: Соляник Н.В.,
за участю представників сторін:
від АТ "Укргазбанк" (апелянта): Михно А.О. (в приміщенні Господарського суду Сумської області), довіреність №244 від 11.06.2020;
від боржника: не з`явилися;
керуючий реструктуризацією: не з`явилися;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", м.Київ (вх. №1362 Х/2),
на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.11.2022 (повний текст складено 12.11.2022), постановлену за результатами розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" у справі №922/4316/21 (суддя Міньковський С.В.), 
за заявою боржника фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків,
про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.11.2022 у справі №922/4316/21 грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (надалі - АТ "Укргазбанк") визнано частково на загальну суму 4997803,98грн, з яких: 4962,00грн – витрати на оплату судового збору, 615100,00грн – вимоги, що забезпечені заставою; 3098342,27грн – основний борг та відсотки, 326426,56грн –  3% річних, 952973,15грн – пеня. 
Вимоги АТ  "Укргазбанк" за договором іпотеки №163-ІФ від 24.09.2007 в сумі 615,100,00грн визнано як такі, що забезпечені заставою майна боржника, а саме: чотирьохкімнатної квартири, загальною площею 118,8 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2007 та земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В залишку суми боргу у розмірі 5381362,52грн - відмовлено. 
Не погодившись з постановленою ухвалою, АТ "Укргазбанк" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:
- скасувати пункт 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду Харківської області від 10.11.2022 у справі №922/4316/21 в частині відмови у визнання боргу у розмірі 5381365,52грн;
- змінити пункт 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Харківської області від 10.11.2022 у справі №922/4316/21, а саме: прийняти рішення про визнання грошових вимог АТ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 на загальну суму 10379166,53грн, з яких: 4962,00грн - витрати на оплату судового збору, 615100,00грн - вимоги, що забезпечені заставою; 4481953,91грн - основний борг та відсотки, 326426,56грн - 3% річних, 4928454,06грн - пеня, 22270,00грн - штраф.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги кредитор посилається на те, що ухвала місцевого суду в частині відмови у визнанні грошових вимог Банку є необґрунтованою та незаконною. 
За твердженням скаржника, судом першої інстанції не було враховано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, в якій Суд відійшов від правового висновку, сформульованого в постанові від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), на яку посилався суд першої інстанції. Відповідно до висновку у справі №522/1528/15-ц рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.
З урахуванням вищенаведеного висновку апелянт вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про стягнення заборгованості не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання від боржника заборгованості з процентів, пені та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та положеннями Цивільного кодексу України, оскільки зобов`язання за кредитним договором залишається невиконаним. Таким чином, скаржник вважає заявлені вимоги Банку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, на підтвердження обґрунтованості своєї правової позиції апелянт посилається на висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/17, відповідно до яких нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями  від 08.12.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 поновлено АТ "Укргазбанк" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 10.11.2022 у справі №922/4316/21; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; призначено розгляд справи № 922/4316/21 на 26.01.2023 о 14:00 год. Крім того, було задоволено клопотання АТ "Укргазбанк" про розгляд апеляційної скарги в режимі відеоконференції та доручено Господарському суду Сумської області забезпечити проведення відеоконференції у справі №922/4316/21, розгляд якої відбудеться   26.01.2023 о 14:00 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання № 104.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 задоволено клопотання керуючого реструктурізацією боргів ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Гонти О.А. про участь у судових засіданнях, призначених на 26.01.2023  по справі №922/4316/21, в режимі відеоконференції та доручено Господарському суду Вінницької області забезпечити проведення відеоконференції у справі № 922/4316/21, розгляд якої відбудеться 26.01.2023 о 14:00 год та о 14:30 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №104.
26.01.2023 до апеляційного суду від керуючого реструктурізацією - арбітражного керуючого Гонти О.А. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.
До початку розгляду справи по суті учасники справи про банкрутство не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та не направили його до суду.
Представник апелянта (кредитора АТ "Укргазбанк") у судовому засіданні апеляційної інстанції 26.01.2023, проведеному в режимі відеоконференції з Господарським судом Сумської області, підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, ухвалу місцевого суду в оскаржуваній частині змінити/скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вимоги Банку до боржника визнати у повному обсязі.
Арбітражний керуючий Гонта О.А. для участі у судовому засіданні 26.01.2023 до приміщення Господарського суду Вінницької області не з`явилась, в клопотанні від 26.01.2023 просила проводити  розгляд справи без її участі.
Представники інших учасників справи про банкрутство у судове засідання 26.01.2023 не з`явились; про дату, час та місце розгляду справи всі сторони були повідомлені належним чином.
Враховуючи, що явка представників сторін не визнавалася судом обов`язковою і в матеріалах справи містяться докази на підтвердження вчинення судом всіх можливих дій для належного повідомлення учасників справи про розгляд справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників інших учасників справи про банкрутство, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до частини 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги і відзивів, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутнього представника апелянта (кредитора), судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність в порядку п. 4 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, посилаючись на те, що найближчим часом вона не зможе виконати грошові зобов`язання (загроза неплатоспроможності) перед кредиторами на загальну суму 9821432,57грн у зв`язку з відсутністю грошових коштів для погашення вимог кредиторів.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.12.2021 відкрито провадження у справі №922/4316/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Гонту Оксану Анатоліївну; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено проведення попереднього засідання суду.
23.12.2021 на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі №922/4316/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (публікація № 67953).
Після публікації оголошення, 21.01.2022 до господарського суду надійшла заява АТ "Укргазбанк" з кредиторськими вимогами до боржника на загальну суму 10379166,53грн, з яких: 615100,00грн – вимоги, що забезпечені заставою майна боржника, 9764066,53грн – вимоги конкурсного кредитора, які не забезпечені заставою.
В обґрунтування поданої заяви Банк посилається на те, що 24.09.2007 між АТ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №220-ЖКВФ, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 85800,00 дол. США строком з 24.09.2007 по 23.09.2027 та зі сплатою процентів за користування кредитом 12,9% річних (п.1.1. кредитного договору). Умовами цього  кредитного договору, а саме п. 3.3.1 передбачено, що позичальник ( ОСОБА_1 ) зобов`язана використати кредит на зазначені в пункті 1.4. дійсного договору цілі та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.
В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між Банком (кредитором) та позичальником (боржником) було укладено договір іпотеки №163-ІФ від 24.09.2007, посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Даниленко  Є.О., зареєстрований в реєстрі за №2618. Предметом іпотеки є чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 118,8 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2007 та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань між Банком, боржником та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №213-ПФО від 24.09.2007, відповідно до якого поручитель ( ОСОБА_2 ) зобов`язався нести солідарну відповідальність з боржником ( ОСОБА_1 ) за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.
В подальшому, рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20.07.11 у справі №2-747 (надалі – рішення суду №1) було задоволено позовні вимоги АТ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №220-ЖКВФ; стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 77191,77 дол. США, 15276,44грн пені, повернення судового збору по 850,00грн, повернення витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи по 60,00грн з кожного та по 122,40грн судових витрат з кожного.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01.10.2015 у справі №589/4125/15-ц (надалі – рішення суду №2) задоволено позовні вимоги АТ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за №220-ЖКВФ; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за вказаним кредитним договором (донараховані проценти та штрафні санкції) у розмірі 38850,22 дол. США, 937696,71грн пені та по 1827,00грн судового збору з кожного.
Рішенням Шосткинського міськрайоного суду Сумської області від 09.10.2017 у справі №589/318/17 (надалі – рішення суду №3) задоволено позовні вимоги АТ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за №220-ЖКВФ; стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором (донараховані проценти) у розмірі 15276,45 дол. США та стягнуто з боржника 3131,58грн судового збору.
З метою виконання вказаних судових рішень Шосткинського міськрайоного суду Сумської області було видано відповідні виконавчі листи, які наразі перебувають на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л.
У своїй заяві кредитор зазначає, що оскільки боржник не виконує п. 3.3.4.  договору іпотеки щодо страхування предмету іпотеки, тому з боржника підлягає стягненню штраф у розмірі 22270,00грн. Крім того, за порушення боржником  строків повернення кредиту та процентів, що визначені кредитним договором,  станом на 22.12.2021 у ОСОБА_1 є наявна заборгованість перед кредитором АТ "Укргазбанк" у розмірі 24667,50 дол. США – заборгованість з кредиту строкова; 50906,02 дол. США – заборгованість з кредиту прострочена. Всього за кредитом 75573,52 дол. США (заборгованість по кредиту стягнута на користь АТ "Укргазбанк" відповідно до рішення  суду №1). 
 Також у боржника є борг 587,61 дол. США – з процентів поточних; 103037,92 дол. США – заборгованість з процентів, яка є  простроченою. 
Всього  за  наданим  кредитом та нарахованим процентам борг боржника перед кредитором складає 179199,05 дол. США, що за курсом НБУ станом на момент звернення кредитора до суду - 19.01.2022 (28,4101грн/за 1 дол. США) складає 5091062,93грн. Заборгованість  з процентів частково стягнута з боржника на користь Банку відповідно до судових рішень № 1, 2, 3.
Крім того, у боржника є заборгованість з пені на загальну суму  4928454,06грн, з яких:
- 15276,44грн – пеня стягнута відповідно до рішення суду №1;
- 937696,71грн – пеня стягнута відповідно до рішення  суду №2;
- 2645134,25грн – пеня за несвоєчасне погашення відсотків в межах строку позовної давності;
- 1330346,66грн – пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності.
Також  у боржника є борг перед кредитром на загальну суму  326426,56грн – 3%  річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) в межах строку позовної давності.
Таким чином, як стверджує кредитор у своїй заяві з грошовими вимогами  до боржника, враховуючи курс НБУ станом на момент звернення до суду (19.01.2022), загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "Укргазбанк" складає 10379166,53грн та судовий збір у розмірі 4962,00грн.
Відповідно до доданих до заяви кредитора звіту про оцінку майна №НС88/11-21 та звіту СУЗ 86/11-21 з експертної грошової оцінки земельної ділянки, загальна ринкова вартість наявного предмету забезпечення за вказаним кредитним договором (4 чотирьохкімнатної квартири, площею 118,8 кв.м.,житловою площею 52,8 кв.м. та земельної ділянки, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) складає 615100,00грн.
З огляду на викладене, Банк у своїй заяві від 19.01.2022 з кредиторськими вимогами просить визнати грошові вимоги АТ "Укргазбанк" до боржника в розмірі  615100,00грн – як вимоги кредитора, що забезпечені заставою, а решту суми у розмірі 9764066,53грн як вимоги конкурсного кредитора, що не забезпечені заставою.
Боржниця ОСОБА_1 подала до суду письмові заперечення на заяву АТ "Укргазбанк" з вимогами до боржника,  в яких повідомила, що визнає вимоги Банку лише частково, а саме в розмірі 4861650,42грн, з яких: 615100,00грн – вимоги, що забезпечені заставою; 4246550,42грн – вимоги конкурсного кредитора, які не забезпечені заставою. Решту суми боржниця не визнає.
Керуючим реструктуризацією ОСОБА_3 було надано письмове повідомлення   щодо   розгляду   вимог кредитора ПАТ "Укргазбанк", відповідно до якого керуючим реалізацією було визнано вимоги кредитора на загальну суму 4997803,98грн, з яких: 4962,00грн - витрати на оплату судового збору; 4615100,00грн - вимоги, що забезпечені заставою; 3098342,27грн - основний борг; 326426,56грн - 3% річних; 952973,15грн - пеня.   
Також, керуючим реструктуризацією ОСОБА_3 було надано письмові   пояснення, в яких остання не визнає вимоги кредитора за період з 24.12.2016 по 22.12.2021 з процентів щодо користування кредитом на суму 49498,86 дол. США, пені за несворечасне погашення відсотків на суму 2645134,25грн,   пені в сумі 1330346,66грн та штрафу за нестрахування предмету іпотеки на суму 22270грн, зважаючи на те, що такі суми Банк нарахував після пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України та ухвалення рішень суду про стягнення кредитних коштів.
Розглянувши заяву АТ "Укргазбанк" з грошовими вимогами до боржника, перевіривши правові підстави виникнення боргу та його розмір, місцевий господарський суд 10.11.2022 постановив оскаржувану ухвалу у справі №922/4316/21, якою частково визнав грошові вимоги Банку на суму 4997803,98грн, з яких: 4962,00грн – витрати на оплату судового збору, 615100,00грн – вимоги, що забезпечені заставою; 3098342,27грн – основний борг та відсотки, 326426,56грн –  3% річних, 952973,15грн – пеня. Вимоги АТ  "Укргазбанк" за договором іпотеки №163-ІФ від 24.09.2007 в сумі 615,100,00грн суд визнав як такі, що забезпечені заставою майна боржника, а саме: чотирьохкімнатної квартири, загальною площею 118,8 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2007 та земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В залишку суми боргу у розмірі 5381362,52грн - відмовлено. 
Відмовляючи у визнанні вимог Банку щодо нарахованих процентів за користування кредитом за період з 24.12.2016 по 22.12.2021 у розмірі 49498,86 дол. США, пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 2645134,25грн, пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 1330346,66грн та штрафу за нестрахування предмету іпотеки в сумі 22  270,00грн, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що право кредитора нараховувати передбачені договором суми процентів за користування кредитом, пені та штрафних санкцій припинилося після пред`явлення Банком вимоги позичальнику в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України та ухвалення заочних рішень Шосткинського міськрайоного суду Сумської області №1, 2, 3, які набрали законної сили.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового визнання вимог АТ  "Укргазбанк" з огляду на таке.
За змістом ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі – КУзПБ) грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
В силу положень ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Згідно з ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.
Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.
Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим (абз. 2, 3 ч. 2 ст. 45 КУзПБ).
Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17.
З досліджених за результатами розгляду заяви АТ "Укргазбанк" з грошовими вимогами до боржника матеріалів судом встановлено, що 24.09.2007 між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №220-ЖКВФ, за умовами якого Банк надає позичальнику кредит в сумі 85800,00 дол. США. Кредит надається на строк з 24.09.2007 року по 23.09.2027 року або по день визначений в п. 3.3.11. цього договору із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,9 % річних (п. 1.1 кредитного договору).
Пунктом 1.4. кредитного договору було визначено, що кредит надається на придбання нерухомості: чотирьохкімнатної квартири загальною площею 118,8 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки загальною площею 0,2213 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
За умовами п. 2.1 кредитного договору згідно з договором іпотеки №163-ІФ від 24.09.2007 в забезпечення виконання зобов`язань за дійсним договором банком прийнято в іпотеку нерухомість, яку зазначено у п. 1.4 цього договору.
Відповідно до п.п. 3.3.3. п. 3.3. кредитного договору повернення суми кредиту здійснюється на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у Сумській філії ВАТ АБ "Укргазбанк", МФО 337342, щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/240 від суми отриманого кредиту, що становить 357 дол. США. Якщо останній день для сплати частини кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по кредиту здійснюється напередодні. 
Пунктом 3.3.4 кредитного договору визначено, що щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності до п. 1.1 цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п. 4.1 цього договору, сплачувати:
- проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1 цього договору. 
У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплатити проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.9 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.
У випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов цього договору (в тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з прострочення їх виконання більше, ніж на один робочий день), що випливають з цього договору, а саме: несплата процентів та/або несвоєчасного повернення кредиту або його частини) банк має право на свій розсуд: 
- припинити свої зобов`язання в односторонньому порядку щодо подальшого кредитування позичальника (для кредитних договорів згідно яких кредит надається частинами); 
- розірвати цей договір в односторонньому порядку; 
- внести зміни/доповнення до цього договору в односторонньому порядку (внести зміни до умов зобов`язань своїх та/або позичальника, включаючи зміну позичальнику процентної ставки за користування кредитом та встановлення її на рівні 13,9 % річних (п. 4.1. кредитного договору).
Відповідно до п. 5.1. кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов`язань, банк має право відмовитися від виконання своїх зобов`язань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобов`язаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених Банком за цим договором, а також повернути банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки, понесені Банком за цим договором.
24.09.2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір №163-ІФ без оформлення заставної, посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Даниленко  Є.О., зареєстрований в реєстрі за №2618. Предметом іпотеки за цим договором є чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 118,8 кв.м, житловою площею 52,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2007  та земельна ділянка загальною площею 0,2213 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (пп. 2.1.1., 2.1.2. п. 2.1. Іпотечного договору).
Крім цього, в забезпечення виконання зобов`язань між Банком, боржником та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №213-ПФО від 24.09.2007, відповідно до якого поручитель ( ОСОБА_2 ) зобов`язався нести солідарну відповідальність з боржником ( ОСОБА_1 ) за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, Банк не погоджується з ухвалою місцевого господарського суду саме в частині відмови у визнанні сум, які є нарахованими відсотками за кредит, пенею і штрафними санкціями після пред`явлення Банком до боржника вимоги про дострокове погашення боргу по кредиту (після ухвалення міськрайонним судом заочних рішень № 1, 2, 3 про стягнення тіла кредиту та нарахованих/донарахованих процентів).   
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, судова колегія зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Як визначено ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судова колегія зазначає, що за умовами кредитного договору №220-ЖКВФ від 24.09.2007 сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 23.09.2027.
Тобто, у межах строку кредитування до 23.09.2027 боржник мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 10 числа кожного місяця. Починаючи з 23.09.2027, позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.
За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
При цьому положення абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Як вже зазначалось раніше, Банк у 2011 році звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про дострокове стягнення всієї наявної заборгованості за кредитним договором №220-ЖКВФ від 24.09.2007, що підтверджено заочним рішенням винесеним у справі №2-747 від 21.07.2011, яким солідарно з боржника та поручителя стягнуто достроково заборгованість за кредитом 77191,77 дол. США та  15276,44грн пені, повернення судового збору по 850,00грн, повернення витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи по 60,00грн з кожного та по 122,40грн судових витрат з кожного (рішення суду №1).
Також, у 2015 році Банк звертався до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з вимогами про солідарне стягнення з боржника та поручителя донарахованих процентів у розмірі 38850,22 дол. США, штрафних санкцій в сумі  937696,71грн та по 1827,00грн судового збору з кожного, що підтверджується заочним рішенням суду від 01.10.2015 у справі №589/4125/15-ц (рішення суду №2).
Окрім того, заочним рішенням Шосткинського міськрайоного суду Сумської області від 09.10.2017 у справі №589/318/17 за позовом Банку з боржника та  поручителя стягнуто солідарно донараховані проценти у розмірі 15276,45 дол. США. та стягнуто з боржників 3131,58грн судового збору.
У вказаних судових рішеннях встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором №220-ЖКВФ від 24.09.2007 та договору поруки №213-ПФО від 24.09.2007 у останніх перед Банком утворилась заборгованість в сумі основного боргу 77191,77 дол. США; 15276,44грн – пені, донараховані проценти та штрафні санкції у розмірі 38850,22 дол. США, 937696,71грн – пені, донараховані проценти у розмірі 15276,45 дол. США.
Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).
Положення вищевказаної статті визначають, що преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що звернувшись з позовними заявами до Шосткинського міськрайоного суду Сумської області, Банком було вчинено дії щодо дострокового погашення боргу за кредитним договором №220-ЖКВФ від 24.09.2007.
Відтак, Банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України та положень кредитного договору, змінивши на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов`язань - як основного, так і акцесорних - є таким, що настав.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 (провадження №14-318цс18), від 19.05.2020 (провадження №12-286гс18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.
При цьому колегія суддів зазначає, що на підставі вказаних судових рішень Банку підлягав поверненню борг ОСОБА_1 в розмірі: 77191,77 дол. США – основна заборгованість за кредитом, 15276,44грн пені, 850,00грн - судового збору, 60,00грн - повернення витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 122,40грн - судових витрат (рішення суду №1); 38850,22 дол. США - донараховані проценти та штрафні санкції, 937696,71грн - пені та 1827,00грн (рішення суду №2); 15276,45 дол. США – донараховані проценти та 3131,58грн судового збору (рішення суду №3).
Як вбачається з матеріалів, АТ "Укргазбанк" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою у справі №922/4316/21 з вимогами до боржника ОСОБА_1 - 19.01.2022, станом на цю дату офіційний курс НБУ за 1 дол. США складав 28,4101грн. 
Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, колегія суддів вважає, що станом на момент звернення Банку до суду з вимогами до боржника, непогашеною заборгованість ОСОБА_1 згідно рішень Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20.07.2011 у справі №2-747, від 01.10.2015 у справі №589/4125/15-ц та від 09.10.2017 у справі №589/318/17 в загальному розмірі складає 4689734,14грн, а саме: (77191,77 +  38850,22 + 15276,45) * 28,4101 + 15276,44грн + 850,00грн + 60,00грн + 122,40грн + 937696,71грн + 1827,00грн + 3131,58грн, за вирахуванням суми погашення заборгованості ОСОБА_1 в ході примусового виконання вказаних рішень, про що в матеріалах справи містяться пояснення арбітражного керуючого Гонти О.А.
В свою чергу Банк, згідно до поданої заяви з грошовими вимогами, просив визнати його кредитором на суму 10379166,53грн, що включає в себе:
- 24667,50 дол. США – заборгованість з кредиту строкова; 
- 50906,02 дол. США – заборгованість з кредиту прострочена; а всього за кредитом 75573,52 дол. США (заборгованість по кредиту стягнута на користь АТ "Укргазбанк" відповідно до рішення  суду №1); 
- 587,61 дол. США – заборгованість по процентах поточна;
- 103037,92 дол. США – заборгованість по процентам прострочена; а всього по   кредиту та нарахованих процентах 179199,05 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.01.2022 (28,4101грн/за 1 дол. США) складає 5091062,93грн (заборгованість  з процентів частково стягнута з боржника на користь Банку відповідно до судових рішень №№ 1, 2, 3);
- 15276,44грн – пеня стягнута відповідно до рішення суду №1;
- 937696,71грн – пеня стягнута відповідно до рішення  суду №2;
- 2645134,25грн – пеня за несвоєчасне погашення відсотків в межах строку позовної давності;
- 1330346,66грн – пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності;  всього заборгованість по пені 4928454,06грн;
- 326426,56грн – 3%  річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) в межах строку позовної давності;
- 22270,00 – штраф за не страхування предмету іпотеки.
Тобто, Банком було заявлено вимоги до боржника, які складаються із заборгованості, що стягнута у 2011, 2015, 2017 року на підставі заочних рішень Шосткинського міськрайоного суду Сумської області, а також донараховано проценти, штрафні санкції, пеню та 3% річних починаючи з 2016 року до моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , тобто до 22.12.2021.
За результатами аналізу вимог Банку керуючим реструктуризацією               Гонтою О.А. з урахуванням проведених раніше розрахунків між кредитором та боржником, у т.ч. через виконавчу службу, було визначені суми заборгованості, які повинні бути сплачені кредитору боржником, а саме:  615100,00грн – вимоги, що забезпечені заставою, 3098342,27грн – основний борг та відсотки, 326426,56грн – 3% річних,  952973,15грн – пеня, 4962,00грн – витрати на оплату судового збору. Всього керуючий реструктуризацією Гонта О.А. визнає вимоги Банку на суму  4997803,98грн.  
Водночас арбітражний керуючий Гонта О.А. заперечує щодо нарахованих Банком  процентів за користування кредитом за період з 24.12.2016 по 22.12.2021 у розмірі 49498,86 дол. США, пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 2645134,25грн, пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 1330346,66грн та штрафу за нестрахування предмету іпотеки в сумі 22270грн, оскільки зазначені суми нараховані Банком після ухвалення Шосткинським міськрайонним судом Сумської області заочних рішень про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної заборгованості, нарахованих процентів та штрафних санкцій за кредитним договором №220-ЖКВФ від 24.09.2007.
Щодо суми нарахованих процентів за користування тілом кредиту, які станом на 22.12.2021 становлять 49498,86 дол. США, колегія суддів погоджується з позицією керуючого реструктуризацією Гонти О.А. та висновком місцевого суду про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось, у зв`язку з пред`явленням до боржника вимоги про дострокове погашення боргу по кредиту згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Враховуючи, що заочними рішеннями Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20.07.2011 у справі №2-747, від 01.10.2015 у справі №589/4125/15-ц та від 09.10.2017 у справі №589/318/17 з боржника було стягнуто тіло кредиту та заборгованість по відсотках, що існувала на дату звернення з позовними заявами, то відповідно до вказаних вище норм та висновків Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає, що проведення нарахування відсотків та підвищених відсотків по кредитному договору за період з 24.12.2016 по 22.12.2021 є неправомірним.
В частині заявлених Банком 3% річних розрахованих на суму несвоєчасно сплачених заборгованості по кредиту та процентів за користування тілом кредиту, колегія суддів вважає, що відповідно до сум заборгованості по кредиту та за процентами, які визначені заочними рішеннями Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20.07.2011 у справі №2-747, від 01.10.2015 у справі №589/4125/15-ц та від 09.10.2017 у справі №589/318/17, нарахування за ч. 2 ст. 625 ЦК України має відбуватися на суму боргу 131318,44 дол. США за період з 23.12.2018 по 22.12.2019, що з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 19.01.2022 (за 1 дол. США/28,4101грн ) складає 11818,65 дол. США, в перерахунку в національну валюту 335769,03грн, виходячи із застосування ставки в три проценти річних, як це передбачено ст. 625 ЦК України.
За таких обставин, не виходячи за межі заявлених Банком вимог, колегія суддів вважає, що заявлені АТ "Укргазбанк" вимоги до боржника, які складаються з 3%  річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) в сумі 326426,56грн є правомірними та документально підтвердженими, а відтак обґрунтовано визнані місцевим судом.
Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Пунктом 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 547 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
З огляду на зазначене, враховуючи, що станом на день розгляду справи договірне врегулювання питання щодо повернення боргу за кредитним договором між сторонами припинило існування (оскільки з дати винесення заочних рішень, дане питання врегульовується саме вказаними рішеннями суду та передбаченим порядком його виконання) нарахування та стягнення пені і штрафних санкцій на підставі договору кредиту є неправомірним. Доказів існування інших правочинів. укладених в письмовій формі між сторонами у спірному періоді до суду першої та апеляційної інстанцій не подано.
Отже, вимоги Банку в частині нарахування пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 2645134,25грн, пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 1330346,66грн та штрафу за нестрахування предмету іпотеки в сумі 22270грн до боржника станом на 22.12.2021 є також необґрунтованими.
Таким чином, судом першої інстанції вірно частково визнано вимоги АТ "Укргазбанк" на суму 4997803,98грн (4962,00грн – витрати на оплату судового збору за подання відповідної заяви, 615100,00грн – вимоги, що забезпечені заставою майна боржника; 3098342,27грн – основний борг та відсотки, 326426,56грн –  3% річних, 952973,15грн – пеня). 
Решту вимог Банку на загальну суму 5381362,52грн, які складаються з нарахованих процентів за користування кредитом за період з 24.12.2016 по 23.12.2021 у розмірі 49498,86 доларів США, пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 2645134,25грн, пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 1330346,66грн та штрафу за нестрахування предмету іпотеки в сумі 22270,00грн, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено, оскільки такі суми нараховані АТ "Укргазбанк" безпідставно після пред`явлення Банком до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України та ухвалення заочних рішень Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20.07.2011 у справі №2-747, від 01.10.2015 у справі №589/4125/15-ц та від 09.10.2017 у справі №589/318/17.
При цьому, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи АТ "Укргазбанк" про неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, в якій суд відступив від правового висновку, сформульованого в постанові від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), оскільки у справі №522/1528/15-ц правові висновки стосуються відносин поруки за кредитним договором та підстав її припинення, чого не мало місця у даній справі, яка розглядається.
Колегія суддів звертає увагу на те, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Судом враховуються висновки, зроблені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, від 23.10.2019 у справі №723/304/16-ц, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 03.07.2019 у справі №1519/2-3165/11 та від 10.04.2019 у справі №461/10610/13-ц, які цілком узгоджуються з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/23028/17, який є останнім по відношенню до постанов, на які посилається скаржник.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №918/153/21.
Крім того, в обґрунтування доводів апеляційної скарги Банк посилається на те, що суд першої інстанції не врахував висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, відповідно до яких нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.
Як вже зазначалось, у цій справі №922/4316/21 колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскільки Банк вже звертався до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів, тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, штрафні санкції та пеню за кредитом припинилося з моменту звернення з позовом та ухвалення заочних рішень міськрайонним судом.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.
При цьому, у постанові  від 18.01.2022 справі №910/17048/17, на яку посилається апелянт, Велика Палата Верховного Суду досліджувала питання про те, чи виключає звернення кредитором стягнення на предмети іпотеки в позасудовому порядку будь-які наступні вимоги іпотекодержателя (кредитора) щодо виконання боржником основного зобов`язання в силу ч. 4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03.07.2018№ 2478- VIII).
Встановлені судом обставини у цій справі №922/4316/21 та обставини у справі №910/17048/17, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду не є подібними. Зокрема, у справі №910/17048/17 висновки Великої Палати Верховного Суду стосуються застосовування положень ч. 4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку", а саме, про те, що у випадку забезпечення виконання основного зобов`язання двома і більше предметами застави, основне зобов`язання не припиняється після звернення стягнення на всі предмети застави або на будь-який з них на вибір заставодержателя, якщо це не потягло повного задоволення його вимог та не закінчився строк на реалізацію права звернення стягнення на інші забезпечувальні зобов`язання.
Вказана постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 не містить висновку щодо відступу від застосування норм права, наведеного у постановах Великої Палати Верховного Суду, на які міститься посилання апеляційного суду у цій постанові, зокрема на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №912/1120/16, обставини якої є подібними до даної справи.
Крім того, як вбачається зі змісту пунктів 111, 112 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, в частині твердження, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що у постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 зазначено, що підстав для відступу від вказаних правових висновків Велика Палата Верховного Суду не вбачає.
Тобто, висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17, на яку посилається скаржник, не є відступом від правової позиції, вказаній в постановах Великої Палати Верховного Суду, які були обґрунтовано застосовані місцевим судом та враховуються колегією суддів при розгляді вимог Банку до боржника.
За таких обставин доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваній ухвалі висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга АТ "Укргазбанк" задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Харківської області від 10.11.2022 у справі №922/4316/21 за результатами розгляду грошових вимог АТ "Укргазбанк" підлягає залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 276, 277, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.11.2022 у справі №922/4316/21 (за результатами розгляду грошових вимог АТ "Укргазбанк")  – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.11.2022 у справі №922/4316/21 (за результатами розгляду грошових вимог АТ "Укргазбанк")  – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.02.2023.

Головуючий  суддя                                                                      Н.О. Мартюхіна

Суддя                                                                                              Л.М. Здоровко 

Суддя                                                                                              О.В. Плахов