УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2023 року
м. Київ
 
Справа № 638/4102/22
Провадження № 51 - 1383 ск 23
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року, 
встановив:
Як вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року апеляційна скарга засудженого ОСОБА_4 залишена без задоволення, а ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2022 року - без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить переглянути ухвалу апеляційного суду та перерахувати термін його ув`язнення з 05 травня 2021 року по 13 січня 2022 року відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 
02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Порушене засудженим ОСОБА_4 у касаційній скарзі питання, стосується оскарження судового рішення, постановленого в порядку ст. 539 ч. 6 КПК України. 
Щодо вказаного питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок в постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51-115 кмо 17), зазначивши, що за змістом ст. 129 ч. 3 п. 8 Конституції України, ст. 424 ч. 2,                                 ст. 539 ч. 6 КПК України ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають. 
Оскаржувана засудженим ухвала апеляційного суду від 13 лютого 2023 року постановлена за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, а тому з врахуванням вимог ст. 424 ч. 2                          КПК України та вищезазначеного висновку не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2  	ОСОБА_3