Ухвала    
 
02 березня 2023 року
м. Київ
справа № 524/5435/20
провадження № 61-2376 ск23
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 вересня               2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 грудня           2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області                         від 06 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 вересня               2021 року змінено з урахуванням мотивів, викладених у мотивувальній частині цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2022 року касаційну скаргу               ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду              від 14 грудня 2021 року визнано неподаною та повернуто заявникові (провадження № 61-1399ск22).
До Верховного Суду 16 лютого 2023 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на вказані судові рішення з пропуском строку на касаційне оскарження, у якій просила їх скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Разом зі скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що зверталась до суду касаційної інстанції, проте її касаційна скарга була повернута, так як вона не змогла вчасно виконати вимоги суду про сплату судового збору. Також посилається на те, що з відповіді на свій запит до Верховного Суду вона дізналась, що через військову агресію російської федерації проти України, суд припинив свою роботу з 04 березня до                      21 квітня 2022 року. 
Вирішуючи питання відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з такого. 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Повний текст постанови Полтавського апеляційного суду від 14 грудня           2021 року виготовлений 16 грудня 2021 року та оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20 грудня 2021 року.
Отже, строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року закінчився 17 січня 2022 року.
Касаційну скаргу на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 грудня 2021 рокупозивач ОСОБА_1 подала 16 лютого          2023року, тобто після спливу річного строку з дня складення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції (16 грудня 2021 року).
Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Отже, наведені у клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження суд може визнавати поважними або неповажними у разі подання касаційної скарги після спливу тридцятиденного строку на оскарження, але в межах одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.
Однак заявник подала скаргу після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, що має наслідком відмови у відкритті касаційного провадження, крім випадків, визначених частиною третьою статті 394 ЦПК України. Зазначених обставин заявник не навела.
Як слідує із касаційної скарги та доданих до неї матеріалів та за даними Єдиного державного реєстру судових рішень,ОСОБА_1 достовірно знала про наявність цього судового провадження, оскільки безпосередньо брала участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та підтримала свою апеляційну скаргу. 
19 січня 2022 року звернулася до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на судові рішення попередніх інстанцій, яку ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2022 року повернуто заявнику.
Отже, ОСОБА_1 не є особою, яка не була повідомленою про розгляд або результат розгляду справи.
Посилання заявника на припинення роботи Верховного Суду з 04 березня до 21 квітня 2022 року не грунтуються на фактах та не підтверджені будь-якими доказами. З доданої до касаційної скарги копії відповіді на заяву                        від 27 квітня 2022 року (вх. № 698/0/215-22 від 17 травня 2022 року) вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено про визнання неподаною та повернення її касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 22 квітня              2022 року. 
Подавши касаційну скаргу 16 лютого 2023 року, тобто після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення (16 грудня             2021 року), заявник не довела, що вона не була повідомлена про розгляд цієї справи або обставини непереборної сили є причиною такого тривалого пропуску строку на касаційне оскарження.
Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. 
За таких обставин, на момент подачі касаційної скарги у лютому 2023 року відсутні винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження, у суду відсутні законні підстави поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, тому у відкритті провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 слід відмовити.
Також суд зазначає, що поновлення строку на касаційне оскарження після спливу значного періоду часу ставить під загрозу принцип юридичної визначеності, незалежно від поважності чи неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. 
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня                2004 року).
У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції, і не встановлено винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 вересня               2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 грудня           2021 року. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара