ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/3680/21                                        Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді          Парінова А.Б., 
суддів:                     Беспалова О.О.,
                                        Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними дій, скасування наказів, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві , у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України у м. Києві в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, та як наслідок звільнення його зі служби в поліції;
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 27 січня 2021 року № 78 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Оболонського управління поліції";
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09 лютого 2021 року № 148 о/с "Щодо особового складу";
- поновити ОСОБА_1 на попередній посаді.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що спірним наказом його незаконно звільнено зі служби в поліції. Наголошує, що фактично його звільнено внаслідок складення щодо нього працівниками поліції адміністративних протоколів за статтями 126, 130 КУаАП, проте відповідним судовим рішення встановлено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, визначеного зазначеними статтями. Крім того, вказує, що відповідачем не дотримано встановленого законом місячного терміну застосування дисциплінарного стягнення.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року позов задоволено:
- визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції України у м. Києві в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, та як наслідок звільнення його зі служби в поліції;
- скасування наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 27 січня 2021 року № 78 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Оболонського управління поліції";
- скасовано наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09 лютого 2021 року № 148 о/с "Щодо особового складу";
- поновлено ОСОБА_1 на попередній посаді;
- стягнуто з Головного управління Національної поліції у м. Києві області (код ЄДРПОУ - 40108583) на користь ОСОБА_1 (код - РНКОПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 85 304,70 грн. (вісімдесят п`ять тисяч триста чотири гривні) 70 коп. без відрахування податків і зборів.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що при проведенні службового розслідування комісією встановлено, що 19.12.2020 по спецлінії « 102» надійшло повідомлення про те, що по вул. Косенка, 43, у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля "Тойота Венза", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та припаркованим автомобілем "Мерседес-Бенц Віто", номерний знак НОМЕР_3 . Більше того, на відеозаписах із камер патрульних поліцейських  позивач жодним чином не заперечує факту керування ним автомобілем, а навпаки визнає вказаний факт та зобов`язується відшкодувати збитки власникам пошкодженого майна (паркану домоволодіння). Крім того, 19.12.2020 о 21.38 до Подільського управління поліції надійшла інформація про те, що по вул. Косенка, 45, у м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів "Тойота Венза", номерний знак НОМЕР_2 , та "Мерседес-Бенц Віто", номерний знак НОМЕР_3 . Водій автомобіля "Тойота" знаходився у неадекватному стані, скоїв зіткнення з автомобілем та деревом, нападав на перехожих. Вказану подію зареєстровано до Інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" та журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Подільського управління поліції за № 50526. Під час перевірки документів у ОСОБА_1 „ поліцейськими було встановлено, що він перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: відчувався запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Останній від проходження медичного огляду в установленому законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою спеціального технічного засобу «АИКОТЕБТ» у присутності свідків відмовився. Тобто, ОСОБА_1 , будучи працівником поліції, замість надання допомоги та сприяння поліцейським у складанні адміністративних матеріалів, розпочав перешкоджати їм у виконанні своїх службових обов`язків. Своїми діями останній вчинив дії, що є порушенням підпункту «б» частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Позивачем не подано відзиву на апеляційну скаргу.
На адресу суду першої інстанції від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, оскільки останній приймає участь в іншому судовому засіданні по кримінальній справі в місті Львів.
Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що представником позивача не надано суду апеляційної інстанції доказів, які підтверджували його участь в іншому судовому засіданні. Також, колегія суддів звертає увагу, що представник позивача затягує розгляд справи, оскільки останній зареєстрований в Електронному суд та не був позбавлений права, ознайомитися з апеляційною скаргою та подати відзив, отже клопотання представника позивача є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. 
Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили. 
За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини 2 статті 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
З огляду на перебування членів колегії у відпустці та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що в ранзі капітана поліції з 31.08.2020 і по 09.02.2021 працював заступником начальника відділу поліції - начальником слідчого відділення поліції Оболонського управління поліції ГУ Нацполіції у м. Києві.
Так, 19.12.2020 по вул. Косенко 43 у м. Києві сталась ДТП за участю автомобілів Тойота "Венза" (номерний знак НОМЕР_2 ) та Мерседес-бенц "Віто" (номерний знак НОМЕР_3 ). Позивач був учасником ДТП.
За наслідком зазначеного ДТП відносно ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції складено протоколи:
Серії ДПР 18 №189445 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
Серії ДПР 18 №045386 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Для розгляду адміністративні матеріали за статтям 124, 130 КУпАП направлено до Подільського районного суду міста Києва.
Наказом відповідача від 22.12.2020 за №2385 утворено комісію для проведення службового розслідування за фактом зазначеного ДТП.
При проведенні службового розслідування комісією, серед іншого, встановлено, що після прибуття на місце ДТП патрульних поліцейських позивач замість надання допомоги та сприяння їм у складанні адміністративних матеріалів розпочав перешкоджання їм у виконанні службових обов`язків, чим порушив вимоги п. 6, 7, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції.
Зокрема, вивченням відеозаписів з нагрудних камер патрульних поліцейських встановлено, що поліцейські біля службового авто при свідках запропонували позивачу, як водію авто Тойота "Венза" (номерний знак НОМЕР_2 ), пройти на місці ДТП або у лікаря-нарколога у медичному закладі огляд на стан сп`яніння, оскільки із зовнішнього виду ОСОБА_1 було помітно явне його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Позивач відмовився від пропозиції патрульних, при цьому вживав нецензурну лайку на адресу поліцейських, свідків події та громадян, які матеріально постраждали в ДТП.
Відповідачем 27.01.2021 видано наказ №78, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за порушення пунктів 6, 7, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженим наказом МВС України від 09.11.2016 №1179. На час прийняття зазначеного наказу судового рішення за наведеними вище протоколами прийнято не було.
У подальшому, рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28.01.2021 (справа №758/14915/20) закрито провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.
Рішення набрало законної сили. За змістом зазначеного судового рішення судом встановлено таке:
"Як вбачається з письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , в момент зіткнення він знаходився безпосередньо в автомобілі "MERCEDES-BENZ", д.н.з. НОМЕР_4 , який був припаркований на узбіччі біля воріт будинку № 45 по вулиці Косенка в м. Києві.
Після зіткнення він вийшов із свого автомобіля, щоб оцінити обстановку та побачив, що невідомий йому чоловік побіг від автомобіля "TOYOTA VENZA" у напрямку лісу. Його ОСОБА_2 не розгледів, оскільки була темна пора доби.
Підходячи ближче ОСОБА_2 побачив, що в автомобілі "TOYOTA" ще залишився один невідомий йому чоловік, який побачивши ОСОБА_2 вийшов з передніх пасажирських дверей. У подальшому особу чоловіка, який залишився на місці ДТП, було встановлено як ОСОБА_1 .
Як було встановлено під час судового засідання, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, ним керував ОСОБА_3 , а тому ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, оскільки він був пасажиром в транспортному засобі".
Наказом 09.02.2021 відповідача №148 "Щодо особового складу" позивача звільнено зі служби в поліції.
Не погоджуючись з такими діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що нецензурна лайка сама по собі, за відсутності факту перебування позивача в нетверезому вигляді за кермом, враховуючи час настання події (вечірній, позаробочий), емоційний стан позивача після ДТП, не може бути єдиною підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку позивач не вчиняв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законові України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.
Частиною 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Відповідно до статей 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.
Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У пункті 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893 (надалі - Порядок № 893) зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до положень п. 1, 4,7 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п. 2 розділу VІ Порядку № 893).
Положеннями статті 19 Дисциплінарного статуту встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема: документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з приписами розділу VІ та VІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Статтею 22 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.
Підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6).
Як вбачається з матеріалів справи, Т.в.о. начальником УКЗ ГУНП у м. Києві В. Азаровою 19.12.2020 направлено на адресу Заступника Голови Національної поліції України - начальнику ГУНП у м. Києві генералу поліції третього рангу ОСОБА_5 Інформаційну довідку за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю капітана поліції ОСОБА_1 (стор. 54 том І)
Зокрема, у вищезазначеній довідці зазначалося, що 19.12.2020 о 21.19 ОСОБА_1 , перебуваючи поза службою, рухався на автомобілі "Тойота Венза", номерний знак НОМЕР_2 , який належить ТОВ (ФК МЕНА КРЕДИТ) по вул. Косенка, 45, у м. Києві, де біля будинку №45 не впорався з керуванням та скоїв зіткнення у задню частину припаркованого автомобіля «Мерседес-бенц «Віто», номерний знак НОМЕР_3 , який належить громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та після чого скоїв зіткнення з парканом та деревом, біля будинку №43. У подальшому, до автомобіля "Тойота Венза", збіглися мешканці прилеглих будинків та свідки вказаної події, які виявили, що ОСОБА_1 перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння та викликали поліцію. Після чого ОСОБА_1 раптово почав себе поводити агресивно до вищевказаних громадян, погрожувати їм фізичною розправою, кидатись у бійку та повідомив, що має зв`язки в Національній поліції України і з приводу ДТП йому нічого не буде.
Відповідно до наказу ГУНП у м. Києві від 22.12.2020 № 2385 "Про призначення та проведення службового розслідування " призначено службове розслідування за інформацією про те, що 19.12.2020 по вул. Косенка, 43, у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю заступника начальника відділу поліції - начальником слідчого відділення (з обслуговування селища Пуща-Водиця) Оболонського управління поліції ГУ Нацполіції у м. Києві Карасьова Д.С.
Службовим розслідуванням встановлено, що 19.12.2020 по спецлінії « 102» надійшло повідомлення про те, що по вул. Косенка, 43, у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля "Тойота Венза", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та припаркованим автомобілем "Мерседес-Бенс Віто", номерний знак НОМЕР_3 .
При проведенні службового розслідування комісією встановлено, що саме позивач керував автомобілем "Тойота Венза", номерний знак НОМЕР_2 , що зазначено у висновку службового розслідування та підтверджується поясненнями поліцейських та свідків події. Громадянин ОСОБА_4 вказав, що водієм автомобіля "Тойота Венза" виявся позивач.
Так, на відеозаписах із камер патрульних поліцейських позивач жодним чином не заперечує факту керування ним автомобілем, а навпаки визнає вказаний факт та зобов`язується відшкодувати збитки власникам пошкодженого майна (паркану домоволодіння).
Крім того, на відеозаписі № 20201220073806001541 (13:15 хв) ОСОБА_1 висловлює обурення щодо дій поліцейських, які за непокору законним вимогам застосували відносно нього заходи примусу. При цьому вказуючи, що підстав застосовувати фізичну силу не було, оскільки він «лише вчинив адміністративне правопорушення».
Додатково із відеозапису № 20201220073747001540 (02:24 хв.) встановлено, що ОСОБА_1 власноручно проставлено підписи на адміністративних матеріалах (протоколах), що вказує на згоду останнього з фактом, що водієм був саме він.
Таким чином, позивач на місці події визнавав, що на момент ДТП керував автомобілем саме він.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Вказану подію зареєстровано до Інформаційно-телекомунікаційної системи ''Інформаційний портал Національної поліції України" та журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві за № 50528.
Крім того, 19.12.2020 о 21.38 до Подільського управління поліції надійшла інформація про те, що по вул. Косенка, 45, у м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів "Тойота Венза", номерний знак НОМЕР_2 , та "Мерседес-Бенц Віто", номерний знак НОМЕР_3 . Водій автомобіля "Тойота" знаходився у неадекватному стані, скоїв зіткнення з автомобілем та деревом, нападав на перехожих. Вказану подію зареєстровано до Інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" та журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Подільського управління поліції за № 50526.
Під час перевірки документів у ОСОБА_1 поліцейськими було встановлено, що він перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: відчувався запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Останній від проходження медичного огляду в установленому законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою спеціального технічного засобу «АЛКОТЕСТ» у присутності свідків відмовився.
Тобто, ОСОБА_1 , будучи працівником поліції, замість надання допомоги та сприяння поліцейським у складанні адміністративних матеріалів, розпочав перешкоджати їм у виконанні своїх службових обов`язків. Своїми діями останній вчинив дії, що є порушенням підпункту «б» частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
За результатами службового розслідування складено висновок, затверджений Заступником Голови - начальником ГУ Національної поліції у м. Києві 18.01.2021, встановлено, що ОСОБА_1 , як поліцейський, зобов`язаний діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, здійснювати профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, своїми діями порушив вимоги частини 1 пунктів 6 та 11 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункт 1 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пункту З розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присягу працівника поліції, а також зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив проступок, несумісний з подальшим проходженням служби в Національній поліції України, у зв`язку з чим, за вчинення вищевказаного дисциплінарного проступку до заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Оболонського управління поліції ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 , вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач, склавши Присягу працівника Національної поліції України, присягнув вірно служити Українському народові, дотримуючись Конституції України та законів України, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Водночас, як встановлено під час службового розслідування та не було спростовано позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких дій, направлених на надання допомоги та сприяння поліцейським у складанні адміністративних матеріалів встановлення всіх обставин, які сталися 19.12.2020 та виявлення всіх учасників, які мали відношення да даних подій, вчиняв протиправні дії з висловленням нецензурних слів та здійснював погрози на адресу громадян та службових осіб, які здійснювали оформлення ДТП.
З аналізу наведених вище норм слідує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого є з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.
У цьому контексті слід звернути увагу на те, що за етимологічним значенням дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету, що тісно пов`язані з морально-етичними нормами.
Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року по справі №813/3279/17, та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Вказана позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12 квітня 2018 року по справі № 815/3636/15, у якій суд зазначив, що поняття «дискредитація» перебуває у тісному зв`язку із поняттям «дотримання морально-етичних норм» та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.
Отже, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні частини 1 пунктів 6 та 11 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункт 1 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пункту З розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присягу працівника поліції, а також зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив проступок, несумісний з подальшим проходженням служби в Національній поліції України, а отже відповідачем правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що позивач скоїв дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку: недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики, що призвело до значного зниження авторитету поліції серед населення.
Враховуючи зазначені обставини і докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції повністю відповідає тяжкості вчинених ним у сукупності проступків, обставинам, за яких їх скоєно, та співмірно із заподіяною ним шкодою суспільним інтересам громадянам, у зв`язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є законним, правомірним та обґрунтованим, пропорційним та за даних обставин справедливим, оскільки позивач вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту та Закону №580-VIII. 
Колегія суддів критично ставиться до твердження суду першої інстанції, що нецензурна лайка сама по собі, за відсутності факту перебування позивача в нетверезому вигляді за кермом, враховуючи час настання події (вечірній, позаробочий), емоційний стан позивача після ДТП, не може бути єдиною підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи дана ситуація була висвітлена в засобах масової інформації, докази містяться в матеріалах справи (стор. 172, 173 том І).
З урахуванням суспільного резонансу та загального уявлення суспільства про поліцейського як носія влади, вчинений позивачем дисциплінарний проступок унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Колегія суддів звертає увагу, що у висновку службового розслідування не зазначено обставин, які пом`якшують відповідальність за вчинені порушення службової дисципліни. Інших доказів позивачем суду не надано та матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади не підлягає скасуванню, оскільки такий прийнято відповідачем у межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законом, при цьому жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки службового розслідування та суду першої інстанції, позивачем ані під час його проведення, ані під час судового розгляду справи надано не було. 
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.02.2020 по справі № 260/1118/18.
Щодо посилання суду першої інстанції на обставини, які викладені в постанові про закриття адміністративного провадження щодо позивача, як підставу для задоволення позовних вимог, колегія суддів ставиться критично до даних тверджень, оскільки Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що відсутність факту притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.
Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 листопада 2019 по справі №120/860/19, від 04 грудня 2019 по справі № 824/355/17-а, від 05 березня 2020 року по справі №823/1468/17, від 17 червня 2021 року по справі №804/6242/17, від 22 жовтня 2020 року по справі № 826/3499/18, від 14 липня 2022 року по справі №520/1795/19.
При цьому аналіз змісту висновку службового розслідування, який став підставою для прийняття спірних у цій справі наказів, дозволяє дійти висновку, що результати цього службового розслідування ґрунтуються на самостійних правових підставах, та не засновані на матеріалах кримінального провадження.
Таким чином, завершуючи розгляд справи, суд першої інстанції залишив поза увагою, що суспільного резонансу та загального уявлення суспільства про поліцейського як носія влади, вчинений позивачем дисциплінарний проступок унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, що свідчить про помилковість його висновків про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги  відповідача та скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям нового рішення про відмов у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя                                                                      А.Б. Парінов
Судді                                                                                          О.О. Беспалов
                                                                                                    І.О. Грибан