ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2023 р.                                                             Справа №914/1850/22
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача)                                        Якімець Г.Г.
Суддів:                                                                      Бойко С.М.
          Бонк Т.Б.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Радванського Михайла Ігоровича, б/н від 12 січня 2023 року
на рішення Господарського суду Львівської області від 21 грудня 2022 року (підписане 26.12.2022 року) суддя Бортник О.Ю.
у справі №914/1850/22
за позовом Заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, м. Івано-Франківськ, в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є: позивач-1: Міністерство оборони України, м. Київ
позивач-2: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 
до відповідача-1 Фізичної особи-підприємця Радванського Михайла Ігоровича, м. Стебник, Львівська область
до відповідача-2 Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Українська страхова група”, м. Київ
про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 153 331 грн., 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
10.08.2022 року Заступник керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є позивач-1: Міністерство оборони України та позивач-2: Військова частина НОМЕР_1 до Фізичної особи-підприємця Радванського Михайла Ігоровича про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 153 331 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано, тим, що 04.07.2016 відбулась дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено належний позивачу-2 автомобіль ЗІЛ-131 з КУНГ КМ 131, 1986 року виготовлення. Відповідно до висновку експерта № 3212, який складено 31 травня 2018 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пересувної майстерні на шасі автомобіля ЗІЛ-131 з КУНГ КМ 131, складає 153  331,00 грн. Цей транспортний засіб не підлягає відновленню. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 08.04.2021 у справі № 457/18/17, яке набрало законної сили, встановлено, що власник транспортного засобу, водій якого є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, передав цей транспортний засіб у користування відповідача у справі на підставі договору позички від 16.03.2016. На думку прокурора та позивачів, саме відповідач, як особа, яка на правовій підставі володіла джерелом підвищеної небезпеки на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, повинен відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
На підставі ухвали від 27.09.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група».
Ухвалою суду від 04.10.2022р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», одночасно виключивши його з числа третіх осіб у справі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору; прийнято до розгляду заяву Заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про зміну предмета позову, в якій прокурор просив стягнути з ФОП Радванського М.І. на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 53  331,00 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну у розмірі 100  000,00 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.12.2022 року у справі №914/1850/22 (суддя О.Ю. Бортник) позовні вимоги Заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є: позивач-1: Міністерство оборони України, позивач-2: Військова частина НОМЕР_1 до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Радванського Михайла Ігоровича, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Радванського Михайла Ігоровича на користь держави, в особі Військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 53 331,00 грн. та 2  481,00 грн. судового збору. Відмовлено у задоволенні заяви про зміну предмета позову від 22.09.2022 №1721ВИХ-22 в частині позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь держави, в особі Військової частини НОМЕР_1 страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100  000,00 грн. У задоволенні позову Заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є: позивач-1: Міністерство оборони України, позивач-2: Військова частина НОМЕР_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що Тускавецький міський суд Львівської області встановив, що водій, дії якого не відповідали технічним вимогам Правил дорожного руху України у дорожній обстановці під час дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_1 ), згідно з відомостями його трудової книжки, був прийнятий відповідачем-1 на роботу з 01 вересня 2012 року водієм автотранспортником. Цей водій на момент дорожньо-транспортної пригоди був відряджений на 5 днів з вантажними перевезеннями до м. Борислав, м. Київ, м. Харків та м. Краматорськ на підставі наказу № 3 від 01 липня 2016 року. Тобто, шкода завдана майну позивача-2 працівником відповідача-1 (водієм) під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора в інтересах позивачів, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, яка за своєю правовою природою в частині позовних вимог до відповідача-1 є заявою про зменшення позовних вимог, підлягають задоволенню повністю. Стягненню з відповідача-1 на користь позивача-2 підлягають 53  331,00 грн. майнової шкоди. Водночас, підстави для стягнення з відповідача-2 решти 100  000,00 грн. майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відсутні. Наявні у матеріалах справи докази спростовують той факт, що відповідач-2 є особою, яка в силу приписів ст.ст. 1172 та 1187 ЦК України зобов`язана відшкодовувати позивачам майнову шкоду, заподіяну працівником відповідача-1 (водієм) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.07.2016. Також, суд дійшов висновку, що заяви відповідача-1 про застосування судом позовної давності (ст. 267 ЦК України) необгрунтовані.  

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги
ФОП Радванський М.І. подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення коштів із ФОП Радванського М.І. вважає його в цій частині незаконним та необґрунтованим. При винесенні оскаржуваного рішення суд безпідставно не врахував, що рішенням суду в цивільній справі №457/18/17 від 08 квітня 2021 року,  яке набрало законної сили та залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі з тих підстав, що ОСОБА_2 являється неналежним відповідачем. При цьому, Трускавецьким міським судом у справі №457/18/17 не давалась будь- яка правова оцінка висновку експерта №3212 від 31 травня 2018 pоку, як доказу. А отже, така фактична обставина, як доведеність розміру заподіяних збитків внаслідок ДТП, не встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, і підлягала доказуванню у справі №914/1850/22, що безпідставно не враховано судом в оскаржуваному рішенні. Крім того, в порушення п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказами Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року за N142/5/2092, позивач не забезпечив проведення належного огляду експертом пошкодженого транспортного засобу в присутності довірителя - ФОП Радванського М.І., чи в присутності його уповноваженого представника, чим позбавив нашу сторону можливості робити заяви та зауваження з приводу тих чи інших дій експерта, тобто було порушено право ОСОБА_3 на захист, яке гарантовано йому Конституцією України. Висновок судової автотоварознавчої експертизи №3212 від 31.05.2018 року, проведеної Львівським НДІ судових експертиз, являється необ`єктивним, оскільки предметом доказування у даній цивільній справі є і в тому числі визначення утилізаційної (залишкової) вартості автомобіля, так як він залишається у власності позивача і очевидно по даний час не використовується. Крім того, висновок в цивільній справі не може бути врахований судом в якості належного, допустимого та достовірного доказу в господарській справі. На переконання скаржника строк позовної давності стосовно вимоги про стягнення з ФОП Радванського М.І. майнової шкоди в сумі 153  331,00 грн. за пошкоджений транспортний засіб, належний позивачу сплив і будь-яких поважних причин для його поновлення не має, що є підставою для відмови у позові. Просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 21.12.2022 року у справі № 914/1850/22 в частині стягнення коштів з ФОП Радванського М.І. повністю та ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач-1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що наявними в матеріалах справи належно завіреними копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке видано 01 березня 2016 року, реєстраційних даних транспортного засобу ЗІЛ-131 (МТО-АТ-М1), реєстраційний номер НОМЕР_3 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04 липня 2016 pоку, висновку експерта № 57 від 24 серпня 2016 року підтверджуються такі факти: 04.07.2016 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Iveco Eurorider, реєстраційний номер НОМЕР_4 (належного ОСОБА_2 ) та 3IJI-131 (МТО-АТ-М1), реєстраційний номер НОМЕР_3 (належного Військовій частині НОМЕР_1 ); дії водія автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_4 не відповідали технічним вимогам п.2.3б); п. 12.1; п. 13.1 Правил дорожнього руху України; у діях водія автомобіля 3IJI-131 (МТО-АТ-М1), реєстраційний номер НОМЕР_3 , не встановлено технічних невідповідностей вимогам п. 2.3а), п. 11.2, п. 19.1а) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких він повинен був діяти. Висновком експерта №  3212, який складено 31 травня 2018 pоку, підтверджується та обставина, що вартість матеріального збитку, заподіяного Військовій частині НОМЕР_1 , складає 153  331,00 грн. Розмір заподіяних збитків встановлено рішенням Трускавецького міського суду Львівської області у справі № 457/18/17, яке набрало законної сили. Цей розмір підтверджується висновком експерта № 3212, який складено 31 травня 2018 року. Експерт встановив, що досліджуваний 30-річний аварійно пошкоджений автомобіль ЗІЛ-ІЗІ (МТО-АТ-М1) не можливо відновити ремонтом відповідно до вимог її виробника. Позивач-1 наголошує, що представником відповідача-1 не спростовано доводів прокурора та позивачів про те, що останні довідалися про особу, яка порушила право позивачів на відшкодування майнової шкоди в момент набрання законної сили рішенням Трускавецького міського суду Львівської області у справі № 457/18/17. Просить залишити без змін рішення Господарського суду Львівської області від 21.12.2022 у справі №914/1850/22, апеляційну скаргу - без задоволення.
Позивач-2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, оскаржуване рішення вважає законним і обґрунтованим. Щодо розміру заподіяної шкоди підтримує правову позицію суду першої інстанції, що цей розмір встановлено у рішенні Трускавецького міського суду Львівської області від 08.04.2021 року у справі № 457/118/17 і підтверджується висновком експерта №3212, який складено 31 травня 2018 року. Вказані висновки не потребують додаткового розгляду під час розгляду справи № 914/1850/22, оскільки не оскаржувались сторонами і є відповідно до ч. 4.ст. 75 Господарського процесуального кодексу України доведеними обставинами. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідач-2 у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що дорожньо-транспортна пригода сталась 04.07.2016 року, в той час з заявою про виплату страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування за шкоду, завдану транспортному засобу «ЗІЛ», державний реєстраційний № НОМЕР_3 до ПАТ «СК«УСГ» станом на 19.10.2022 року не звертались, а тому вважає, що потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування пропустила встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк. Відтак, будь-які позовні вимоги до ПАТ «СК«УСГ» не підлягають задоволенню в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог. Крім того, строк позовної давності стосовно вимоги про стягнення з ПАТ «СК«УСГ» майнової шкоди в розмірі 100 000,00 грн. за пошкоджений транспортний засіб «ЗІЛ», державний реєстраційний № НОМЕР_3 , належний позивачу, сплив і будь-яких поважних причин для його поновлення не має, що є підставою для відмови у позові. Просить застосувати позовну давність щодо позовних вимог до ПАТ «СК«УСГ» та відповідно відмовити в задоволенні позову Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 до ПАТ «СК«УСГ».
Прокурор не надав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження у справі

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі №914/1850/22 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Радванського Михайла Ігоровича на рішення Господарського суду Львівської області від 21 грудня 2022 року та призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті  270  Господарського процесуального кодексу України.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Сторони обізнані з порядком розгляду даної справи шляхом надсилання на їх електронні адреси ухвали Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 року у справі №  914/1850/22.
На час винесення даної постанови від сторін у справі не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги ФОП Радванського М.І. на судове рішення у справі №914/1850/22, яке є предметом оскарження.

Обставини справи

04 липня 2016 року на 208 км автодороги Київ-Чоп поблизу с. Броники Новоград-Волинського району Житомирської області відбулося зіткнення вантажного автомобіля Iveco Eurorider, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 , та автомобіля ЗІЛ-131 (МТО-АТ-М1), реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить Військовій частині НОМЕР_1 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Iveco Eurorider, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_1 загинув на місці, а водій автомобіля ЗІЛ-131 (МТО-АТ-М1), реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до реєстраційних даних транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 23 вересня 2011 року автомобіль марки ЗІЛ-131 (МТО-АТ-М1), реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке видано 01 березня 2016 року центром № НОМЕР_6 , автомобіль Iveco Eurorider, реєстраційний номер НОМЕР_4 , належить ОСОБА_2 .
У грудні 2016 року Військовою прокуратурою Івано-Франківського гарнізону подано позов до Трускавецького міського суду Львівської області в інтересах Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області у справі № 457/18/17 від 08 квітня 2021 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позову.
При цьому, рішенням Трускавецького міського суду Львівської області встановлено такі обставини.
Відповідно до умов договору позички транспортного засобу від 16 березня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 передав у безоплатне користування транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Iveco Eurorider, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_3 .
Відповідно до посвідчення про відрядження, виданого ОСОБА_1 , останній був відряджений на 5 днів з вантажним перевезеннями до м. Борислав, м. Київ, м. Харків та м.  Краматорськ на підставі наказу № 3 від 01 липня 2016 року. У посвідченні міститься відмітка, що водій ОСОБА_1 вибув з м. Стебник.
Трускавецький районний суд Львівської області встановив наявність поліса №  АЕ/7424479, який підтверджує, що автомобіль Iveco Eurorider, реєстраційний номер НОМЕР_4 , був застрахований Страховою компанією «Українська страхова група».
Також, рішенням місцевого суду встановлено, що позивачем не пред`явлено вимог до страховика, який у разі настання дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду. Крім цього, згаданим рішенням суду у цивільниій справі встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пересувної майстерні МТО-АТ-М1 (виріб 4927) на шасі автомобіля ЗІЛ-131 з КУНГ КМ131, 1986 року виготовлення, військовий реєстраційний № НОМЕР_7 (майстерня № НОМЕР_8 , кузов-фургон/ НОМЕР_9 , шасі № НОМЕР_10 , двигун № НОМЕР_11 ), внаслідок її аварійного пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді 04 липня 2016 року, визначається у розмірі ринкової вартості цієї майстерні по її стану на момент пошкодження в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді, яка в цінах на кінець травня 2018 року складає 153  331,00 грн.
Місцевий суд зазначив, що встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. З огляду на те, що: між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено 16 березня 2016 року договір позички, предметом якого був автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 ; з трудової книжки ОСОБА_1 вбачалось, що з 01 вересня 2012 року він був прийнятий на роботу водієм автотранспортником ФОП Радванським М.І. Трускавецький міський суд Львівської області встановив, що саме ФОП Радванський М.І. зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки як особа, яка на правовій підставі (договору позички) володіє транспортним засобом.
Наявними в матеріалах справи належно завіреними копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке видано 01 березня 2016 року, реєстраційних даних транспортного засобу ЗІЛ-131 (МТО-АТ-М1), реєстраційний номер НОМЕР_3 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04 липня 2016 р., висновку експерта № 57 від 24 серпня 2016 року підтверджуються такі факти: 04.07.2016 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Iveco Eurorider, реєстраційний номер НОМЕР_4 (належного ОСОБА_2 ) та ЗІЛ-131 (МТО-АТ-М1), реєстраційний номер НОМЕР_3 (належного Військовій частині НОМЕР_1 ); дії водія автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_4 не відповідали технічним вимогам п.2.3б); п. 12.1; п. 13.1 Правил дорожнього руху України; у діях водія автомобіля ЗІЛ-131 (МТО-АТ-М1), реєстраційний номер НОМЕР_3 , не встановлено технічних невідповідностей вимогам п. 2.3а), п. 11.2, п. 19.1а) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких він повинен був діяти.
Висновком експерта № 3212, який складено 31 травня 2018 року, підтверджується та обставина, що вартість матеріального збитку, заподіяного Військовій частині НОМЕР_1 , складає 153  331,00 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).
Факт завдання майнової (матеріальної) шкоди породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
Згідно із ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
В ході розгляду справи суд встановив, що 04.07.2016 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Iveco Eurorider, реєстраційний номер НОМЕР_4 (належного ОСОБА_2 ) та ЗІЛ-131 (МТО-АТ-М1), реєстраційний номер НОМЕР_3 (належного Військовій частині НОМЕР_1 ); дії водія автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_4 не відповідали технічним вимогам п.2.3б); п. 12.1; п. 13.1 Правил дорожнього руху України; у діях водія автомобіля ЗІЛ-131 (МТО-АТ-М1), реєстраційний номер НОМЕР_3 , не встановлено технічних невідповідностей вимогам п. 2.3а), п. 11.2, п. 19.1а) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких він повинен був діяти.
Рішенням Тускавецького міського суду Львівської області від 08 квітня 2021 року у справі № 457/18/17, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року встановлено, що водій, дії якого не відповідали технічним вимогам Правил дорожнього руху України у дорожній обстановці під час дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_1 ), згідно з відомостями його трудової книжки, був прийнятий відповідачем-1 на роботу з 01 вересня 2012 року водієм автотранспортником. Цей водій на момент дорожньо-транспортної пригоди був відряджений на 5 днів з вантажними перевезеннями до м. Борислав, м. Київ, м. Харків та м. Краматорськ на підставі наказу № 3 від 01 липня 2016 року. Тобто шкода завдана майну позивача-2 працівником відповідача-1 (водієм) під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
В силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згаданим вище рішенням Трускавецького міського суду Львівської області у справі №457/18/17, яке набрало законної сили встановлено розмір заподіяної шкоди. Цей розмір підтверджується висновком експерта № 3212, який складено 31 травня 2018 року. Експерт встановив, що досліджувану 30-річну аварійно пошкоджену автомайстерню ЗІЛ-131 (МТО-АТ-М1) неможливо відновити ремонтом відповідно до вимог її виробника.
У матеріалах справи відсутні докази визначення експертом матеріального збитку з порушенням вимог п. п. 1.4. 2.4, 7.3, 7.5, 8.2, 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідними змінами). Відповідач-1 не надав доказів на підтвердження розміру реальних втрат втраченого майна.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги прокурора в інтересах позивачів, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, в частині позовних вимог до відповідача-1 підлягають задоволенню повністю. Отже, стягненню з відповідача-1 на користь позивача-2 підлягають 53  331,00 грн. майнової шкоди.
Водночас, суд апеляційної інстанції вважає підставним висновок суду першої інстанції, що підстави для стягнення з відповідача-2 решти 100  000,00 грн. майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відсутні. Оскільки, наявні у матеріалах справи докази спростовують той факт, що відповідач-2 є особою, яка в силу приписів ст.ст. 1172 та 1187 ЦК України зобов`язана відшкодовувати позивачам майнову шкоду, заподіяну працівником відповідача-1 (водієм) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.07.2016.
Колегія суддів вважає помилковими твердження скаржника, що судом першої інстанції не враховано обставини, які на переконання скаржника свідчать про пропуск строку позовної давності.
Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення розглянув відповідні доводи відповідача-1 і визнав їх необґрунтованими. Зокрема, зазначив, що відповідачем-1 не спростовано доводів прокурора та позивачів про те, що вони довідалися про особу, яка порушила право позивачів на відшкодування майнової шкоди в момент набрання законної сили рішенням Трускавецького міського суду Львівської області у справі № 457/18/17.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 21.12.2022 року у справі № 914/1850/22.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому рішення Господарського суду Львівської області від 21.12.2022 року у справі №914/1850/22 необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

          Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 2, 8, 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Радванського Михайла Ігоровича, б/н від 12 січня 2023 року залишити без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 21.12.2022 у справі №  914/1850/22 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач)                                                   Якімець Г.Г.

Суддя                                                                                          Бойко С.М.

Суддя                                                                                          Бонк Т.Б.