Номер провадження: 22-ц/813/4129/23 
Справа № 522/22986/21
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

                                              ПОСТАНОВА
Іменем України
23.01.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П. 
за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,
на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2022 року, постановлено судом у складі судді Свяченої Ю.Б. в м. Одеса,
за заявою  ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу  у цивільній справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Ніла Євгенівна, 
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною.
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 10 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною, відмовив.
       17.10.2022 року від  ОСОБА_2 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява про розподіл судових витрат, обґрунтована тим, що 01.02.2022 року відповідач уклав договір на надання правової допомоги з адвокатом Соловйовим Віктором Вікторовичем, відповідно до умов якого адвокат має вжити дії на прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
       Сторони встановили розмір гонорару – 28300 грн, який не залежить від складності робіт та дій, які має вчинити адвокат.
16.10.2022 року  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підписали акт виконаних робіт, відповідачем робота адвоката прийнята у повному обсязі.
До закінчення судових дебатів представник відповідача зробив заяву про розподіл судових витрат та зазначив, що докази будуть надані протягом 5 днів з дати ухвалення рішення суду.
Відповідач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 28300 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Приморський районний суд м. Одеси додатковим рішенням від 08 листопада 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною відмовив.
Суд першої інстанції, зробивши аналіз ч. 8 ст. 141 ЦПК України, обґрунтував додаткове рішення тим, що заява про розподіл судових витрат подається у письмовому вигляді. Оскільки письмової заяви про розподіл судових витрат представник відповідач не подав, то підстави для задоволення такої заяви про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл судових витрат відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції його представник ОСОБА_3 зробив заяву про розподіл судових витрат та зазначив, що протягом п`яти днів з дати проголошення рішення, відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ним буде подано докази витрат на правничу допомогу, що підтверджується технічним записом судового засідання від 22.06.2022 року. 
З урахуванням положень ч. 3 ст. 124 ЦПК України, останнім днем строку подання доказів є 17.10.2022 року, цого ж дня представник відповідача надав суду докази витрат на правову допомогу.
Щодо мотивів суду першої інстанції в частини обов`язкової письмової форми заяви про розподіл судових витрат відповідач зазначив, що положення ЦПК України таких приписів не містять.
Також відповідач звертає увагу на те, що судом першої інстанції ухвалено додаткове рішення про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, а не постановлена відповідна ухвала, що є порушенням положень ст. 270 ЦПК України.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.12.2022 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).
Представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_4 зареєстрований у підсистемі «Електронний кабінет» за допомогою своєї офіційної електронної адреси.
Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Одеським апеляційним судом представнику позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_4 надсилалась копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, яка доставлена до особистого кабінету Електронного суду 13.12.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Відповідачем вимоги ст. 43 ЦПК України в частині направлення позивачу копії апеляційної скарги виконані, що підтверджується матеріалами справи.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване додаткове рішення без змін, посилаючись на те, що у суду першої інстанції відсутні підстави розглядати заяву про розподіл судових витрат, яка зроблена усно, під час дачі пояснень. 
Позивач зазначає, що відповідачем не наведено вартості кожної послуги в акті виконаних робіт, не наведено доводів доцільності та обґрунтованості вартості наданих послуг, як кожної окремо так і в цілому. В цій частині просив врахувати заперечення на заяву про розподіл судових витрат, подані до суду першої інстанції.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.12.2022 року третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Червинській Нілі Євгенівні роз`яснювалось право подання до апеляційного суду пояснень на апеляційну скаргу, проте пояснень до суду не надходило.
Копія ухвали про відкриття провадження направлялась на поштову адресу третьої особи, конверт з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», особа вважається такою, що отримала ухвалу про відкриття провадження відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України.
Позивач, відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. 
Представник позивача, який також приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити. 
Представник відповідача, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції просив апеляційну скаргу задовольнити, з підстав викладених в апеляційній скарзі. 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України заява про розподіл судових витрат подається, тобто заява подається у письмовому вигляді, а в усному вигляді вона заявляється, тому суд не вбачав підстав для задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення
Апеляційний суд вважає, що додаткове рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
         Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною першою статті 258 ЦПК України передбачено, що судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.
       Згідно ч. 5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що суд першої інстанції за результатами розгляду заяви про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог ухвалює додаткове рішення у разі задоволення заяви або постановляє ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення у випадку якщо заява не підлягає задоволенню.
Всупереч зазначеним нормам закону, суд першої інстанції прийняв додаткове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною відмовив, не врахувавши, що про відмову в прийнятті додаткового рішення постановляється ухвала. 
Зазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19 (провадження № 61-16587св19).
Закон не визначає у якій формі подається заява про розмір судових витрат, а саме у письмовій або усній формі. Визначальним для правильного вирішення питання про розподіл судових витрат є подання доказів до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 24.12.2021 року у справі № 755/4460/20.
Крім того, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновок про те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
Як вбачається із матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 на виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, повідомляв про те, що у зв`язку з розглядом справи, очікує понести витрати на правничу допомогу, орієнтовний розрахунок яких складає 28300 грн і остаточний розрахунок буде надано після розгляду справи по суті.
Також в судовому засіданні, яке відбулося 22 червня 2022 року, під час розгляду справи в суді першої інстанції, представником відповідача ОСОБА_3 зроблена усна заява про розподіл судових витрат, зазначивши, що відповідно до статті 141 ЦПК України протягом 5 днів після ухвалення судом рішення буде надано обґрунтований розрахунок судових витрати, які поніс відповідач, що підтверджується фіксацією судового засідання технічними засобами.
Приморським районним судом м. Одеси рішення ухвалено 10 жовтня 2022 року.
Відповідно до частини третьої статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Із матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2022 року ОСОБА_5 від імені якого діє ОСОБА_3 , подав заяву про розподіл судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу у розмірі 28300 грн, із долученням до заяви договору про надання правничої допомоги від 01 лютого 2022 року, квитанції про оплату від 01 лютого 2022 року, акту виконаних робіт від 16.10.2022 року.
Враховуючи, що рішення ухвалено 10 жовтня 2022 року, то останній день подання доказів стосовно витрат на правову допомогу з урахуванням вихідних днів, припадає на 17 жовтня 2022 року.
Зазначені обставини свідчать про те, що представником відповідача у суді першої інстанції до закінчення розгляду справи заявлялося клопотання про розподіл судових витрат, і надавались докази у визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк після ухвалення рішення суду.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;  захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;  надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;  представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21-ц (провадження № 12-14гс22) зазначено,  що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. З аналізу норми статті  30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Пунктом 1.1. розділу 1 договору про надання правничої допомоги від 01 лютого 2022 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Соловйовим В.В., передбачено, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу по цивільній справі № 522/22986/21, в якій клієнт є відповідачем. 
В пункті 1.2. розділу 1 договору про надання правничої допомоги зазначено, що правова допомога полягає у наданні усних та письмових консультацій, участь у судових засіданнях, складання відзивів, заяв, скарг, клопотань, заперечень, ознайомлення з матеріалами справи й інше.
Згідно пункту 5.1. розділу 5 договору про надання правничої допомоги сторони встановили гонорар адвоката у розмірі 28300 грн. Гонорар не залежить від кількості та складності робіт/дій, які має вчиняти адвокат. Усі роботи/дії адвоката відображаються у акті, який підписується сторонами. 
Відповідно до пункту 5.3. розділу 5 договору про надання правничої допомоги оплата гонорару може бути проведена або готівкою, або на рахунок адвоката.
На підтвердження оплати зазначених вище виконаних робіт відповідачем надано ксерокопію квитанції про оплату від 01 лютого 2022 року.
Згідно квитанції про оплату від 01 лютого 2022 року ОСОБА_2 сплачено ОСОБА_3 28300 грн, призначення платежу: оплата згідно договору про надання правничої допомоги від 01 лютого 2022 року.
З акту від 16 жовтня 2022 року виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 01 лютого 2022 року убачається, що адвокатом надавались послуг: попередня консультація адвоката 01 лютого 2022 року, ознайомлення з документами, аналіз положень законодавства, повторна консультація клієнта 08 лютого 2022 року, ознайомлення з матеріалами справи 04 лютого 2022 року та 30 червня 2022 року, підготовка та подача до суду відзиву, участь у судових засіданнях 09 лютого 2022 року, 12 квітня 2022 року, 03 травня 2022 року, 22 червня 2022 року, 24 серпня 2022 року.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що у суді першої інстанції представник відповідача – Соловйов В.В. подав відзив на позовну заяву, заяву про розгляд справи в поряду загального провадження, ознайомлювався з матеріалами справи; приймав участь у судовому засіданні 09 лютого 2022 року, яке тривало 2 хвилини; судовому засіданні 12 квітня 2022 року, яке тривало 4 хвилини, судовому засіданні 03 травня 2022 року, яке тривало 4 хвилини, судовому засіданні 25 липня 2022 року, яке тривало 21 хвилину; судовому засіданні 24 серпня 2022 року, яке тривало 2 хвилини, що підтверджується протоколами судового засідання.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Аналогічний висновок сформульований у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач подав до суду першої інстанції заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в яких посилаючись на положення ст.ст. 137, 273 ЦПК України, практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони насправді були необхідними і становлять розумну суму; до закінчення строку апеляційного провадження рішення суду (30 днів) є таким, що не набуло законної сили, не підлягає до виконанню, виконавчий лист не може бути виданий; обов`язковим платежем по даній справі є судовий збір, який відповідач не сплачував, ніяких експертиз та інших процесуальних дій, які б потребували додаткових витрат не призначалося, законодавством України вартість послуг адвоката, крім вартості роботи безоплатних адвокатів, яким ОСОБА_3 не є, позивач є інвалідом та пенсіонером, тому судові витрати перерозподілу не підлягають.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача також посилається не неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу зі складністю даної справи, не зазначенням заявником вартості кожної з послуг, з чого складається сума витрат на правничу допомогу.
Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг наданих адвокатом Соловйовим В.В. послуг та виконаних робіт, час необхідний (ознайомлення з документами, надання консультації, аналіз положень законодавства, подання відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи в поряду загального провадження, ознайомлення з матеріалами справи, участь у судових засіданнях, тривалість яких є незначною та загалом становила 31 хвил.) на виконання робіт, справа містить незначний об`єм матеріалів, приймаючи до уваги надані документи, які підтверджують понесені витрати, та приймаючи заяву про неспівмірність витрат відповідача на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28300 грн не відповідають критерію необхідності, виправданості, не є співмірними складності даної справи, тому приходить до висновку, що заявлений відповідачем розмір витрат на оплату правничої допомоги має бути зменшений та стягненню з позивача на користь відповідача за надання професійної правничої допомоги підлягає 15000 грн.
Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на не зазначення заявником вартості кожної з послуг, з чого складається сума витрат на правничу допомогу не заслуговують на увагу, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21-ц дійшла висновку, щоу випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Посилання позивача у запереченнях на заяву про розподіл судових витрат на те, що до закінчення строку апеляційного провадження рішення суду (30 днів) є таким, що не набуло законної сили, не підлягає до виконанню, виконавчий лист не може бути виданий, тому послуги адвоката не підлягають відшкодуванню не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. 
Як зазначалося вище, докази, підтверджуючи розмір витрат на правничу допомогу, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Додаткове рішення не може існувати окремо від первісного (основного) рішення та у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Отже ЦПК України не передбачено, вирішення судом першої інстанції питання про відшкодування витрат на правничу допомогу у залежності від набрання рішення законної сили.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). 
Апеляційний суд вважає, що додаткове рішення суду про відмову ОСОБА_2  у розподілі судових витрат слід скасувати відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення яким заяву ОСОБА_2 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.
Керуючись ст.ст. 182, 133,141,246,270, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  384 ЦПК України,  Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково частково.
Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 24 січня 2023 року.

Головуючий                                                                                     В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов