Справа № 308/11477/22

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.03.2023                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника Лосякова Г.О., захисника потерпілого – Шпуганича В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП за апеляційною скаргою Лосякова Геннадія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2022 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одну) гривню 00 копійок.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
       Відповідно до постанови, - 27.08.2022 року приблизно о 12 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в сторону гр. ОСОБА_2 та чіпляв за одяг та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.       
       Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Лосякова Г.О., які підтримали апеляційну скаргу, захисника потерпілого Шпуганича В.П.,  вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
       Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Так, судом зазначено, що подія відбулася 27.08.2022 року в м. Ужгороді на пл. Шандора Петефі, 43, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення № 176974 від 27.08.2022 року. 
Однак, ці дані не підтверджуються матеріалами справи, оскільки події відбувалися на приватній ділянці ОСОБА_1 на пл. Ш.Петефі,40. 
Натомість, в протоколі та судовому рішенні вказана адреса Ш.Петефі 43, що свідчить про порушення порядку складення протоколу. Судом даному факту оцінка не надана.
В судовому рішенні вказано, що свідок ОСОБА_4 , який займався спорудженням огорожі на цій ділянці, пояснив, що в зазначений час він знаходився на ділянці ОСОБА_5 на пл. Шандора Петефі,40 в м.Ужгороді. Останній нецензурно не лаявся, громадський порядок не порушував. Під час знаходження ОСОБА_1 на своїй ділянці до нього підійшов гр-н ОСОБА_2 і почав провокувати, безпідставно перешкоджати споруджувати огорожу. Між ними виникла суперечка, ОСОБА_1 нецензурною лайкою не висловлювався. 
В свою чергу працівниками поліції зроблено хибний висновок про наявність у ОСОБА_1 складу дрібного хуліганства, що знайшло своє відображення у складанні вищезгаданого протоколу. 
З доданого до протоколу рапорту працівника поліції Туруса Ю. не зрозуміло: де відбувалися події, яка підстава його знаходження на приватній території без згоди власника, з яких підстав він дійшов до висновку про порушення ОСОБА_1 громадського порядку, якщо останній знаходився на своїй приватній території, займався спорудженням огорожі, а решта фігурантів заважала йому і працівникам, які працювали на ділянці.
Згідно п.16 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені: дата і місце складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка його склала; відомості про особу порушника; місце, час учинення і суть дрібного хуліганства; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи, у т.ч. про матеріальну шкоду, якщо її було заподіяно. Суддям слід забезпечувати розгляд справ про дрібне хуліганство в присутності особи, яка його вчинила. Якщо порушник заперечує факт проступку або оспорює обставини його вчинення, необхідно допитати потерпілого, свідків, витребувати додаткові матеріали. У таких випадках доцільно вести протокол судового засідання.
Так, диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.
З об`єктивної сторони хуліганство характеризується порушенням громадського порядку, з суб`єктивною - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці та відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств і установ.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей тощо.
Громадським місцем є вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, в межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб без будь-яких спеціальних дозволів. 
Тому з огляду на наведене територія приватної власності, на якій відбувалися події 27.08.2022 року, та яка належить ОСОБА_1 , не є громадським місцем, а потрапляння на неї можливе лише на згодою власника або у випадках, вставлених законом. Тому перебування там ОСОБА_6 та працівників поліції без дотримання вказаних вимог законодавства є неправомірним.
З суб`єктивної сторони дрібне хуліганство характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушений громадський порядок та прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Отже, судом першої інстанції не встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства, в протоколі про адміністративне правопорушення фактично не розкрита, а судом не встановлена об`єктивна сторона правопорушення, зокрема не встановлено факту порушення громадського порядку та спокою громадян (події відбувалися на приватній території ОСОБА_1 ) хоча це прямо випливає з диспозації ст. 173 КУпАП.)
Суперечка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла на тлі неприязних стосунків, викликаних неправомірним проникненням останнього на приватну територію ОСОБА_1 та намаганням перешкодити у спорудженні огорожі. В даному випадку з урахування вищевказаного фактів порушення громадського порядку з боку ОСОБА_1 немає, оскільки його дії охоплюються правилами ст. 19 ЦК України (особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань, якими є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.)
Факт нецензурної лайки у висловлюваннях ОСОБА_1 відсутні та судом не встановлені. Сам лише факт наявності між сторонами конфліктної ситуації безумовно не може свідчити про вчинення дрібного хуліганства в розумінні ст.173 КУпАП. 
Справа про адміністративне правопорушення вирішується судом виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який офіційно засвідчує вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів у справі. З огляду на порушення вимог законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення від 27.08.2022 року та невідповідність його змісту фактичним обставинам справи, цей протокол не може бути визнаний належним та достатнім доказом наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Апеляційний суд зазначає, що вказані вище докази, як окремо, так і в сукупності, не містять у собі достатніх даних для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
       Разом із цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
       Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
       Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не доведена допустимимм та достовірними доказами.
       За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, якою передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не можу бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
       Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Лосякова Геннадія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага