ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 577/2532/22                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Коваленко А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 лютого 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Шелест С.Б., суддів Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, третя особа: поліцейський Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Сипко Наталія Валентинівна,         про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія від 28.07.2022 ЕАР №5675901, 
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області (далі також - ), третя особа: поліцейський Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Сипко Наталія Валентинівна, в якому просила суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28.07.2022 серії ЕАР №5675901 та закрити справу. 
Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови від 28.07.2022 серії ЕАР №5675901 як такої, що прийнята за відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Позивачем зазначено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови не враховано положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 2004 №1961-IV (далі - Закон №1961-IV), згідно з якими учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Також за посиланням позивача відповідач не мав повноважень на складання оскаржуваної постанови без складання протоколу щодо порушень правил дорожнього руху або ж оформлення дорожньо-транспортної пригоди.  
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2022 року позов задоволено: скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №5675901 від 28.07.2022 поліцейського капрала поліції УПП в Дніпропетровській області Сипко Наталії Валентинівни про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн; провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП - закрито.
У поданій апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
30.01.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, за змістом якого позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У судове засідання, призначене на 01.02.2023, представник відповідача та третьої особи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином; від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення апеляційної скарги, а також зважаючи на те, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, в силу положень частини другої статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 2 частини першої статті 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, з огляду на наступне. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.07.2022 Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5675901, згідно з якою до ОСОБА_1 за порушення підпункту «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху) та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.
Згідно із вказаною постановою позивач 28.07.2022 о 10:07 керувала транспортним засобом AUDI НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, що стало підставою для притягнення її до відповідальності на підставі частини першої статті 126 КУпАП.
Вказуючи на протиправність постанови ЕАР №5675901 від 28.07.2022, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності постанови від 28.07.2022 серії ЕАР №5675901, як такої, що прийнята за відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП. Зазначена позиція суду першої інстанції ґрунтується на тому, що позивач у спірних правовідносинах має статус учасника бойових дій та є звільненою від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі пункту 13.1 статті 13 Закону №1961-IV.
Апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянтом зазначено, що за змістом пункту 13.1 статті 13 Закону №1961-IV звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, зокрема, учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, позаяк транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_1 ( AUDI НОМЕР_3 ) належить громадянці ОСОБА_3 . 
Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із позицію суду першої інстанції щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, з огляду на наступне. 
Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Згідно з частиною першою статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону №1961-IV учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Статтею 1 Закону №1961-IV визначено, що терміни у цьому законі вживаються в такому значенні:
особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (пункт 1.4 статті 1 Закону №1961-IV);
власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах (пункт 1.6 статті 1 Закону №1961-IV).
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2014 №7-рп/2014 положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_2 , копія якого наявна в матеріалах справи. 
Позивач керувала транспортним засобом (AUDI, д.н.з. НОМЕР_1 ), який належить на праві власності ОСОБА_3 ; під час керування при собі мала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, що не заперечується відповідачем. Обставин протиправного володіння транспортним засобом  AUDI, д.н.з. НОМЕР_1 відповідачем у спірних правовідносинах не встановлено. Отже, ОСОБА_1 є такою, що володіє транспортним засобом AUDI, д.н.з. НОМЕР_1 на законних підставах. 
Згідно з поясненнями позивача під час зупинки транспортного засобу позивачем поліцейському Управління патрульної поліції надано: паспорт громадянина України, посвідчення учасника бойових дій, посвідчення водія, технічний паспорт транспортного засобу. Зазначені обставини відповідачем не заперечуються. 
За вказаних обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із позицією суду першої інстанції щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") або чинного внутрішнього електронного договору зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, оскільки у спірних правовідносинах позивач є звільненою від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України на підставі пункту 13.1 статті 13 Закону №1961-IV. 
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції щодо протиправності постанови від 28.07.2022 серії ЕАР №5675901 та, відповідно, наявності підстав для задоволення позову є обґрунтованим. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Обставини справи судом першої інстанції встановлено правильно. Порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції не допущено. 
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 71, 77, 241, 242, 272, 286, 311, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2022 року у справі №577/2532/22 - без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                                      С.Б. Шелест

Судді                                                                                          А.М. Горяйнов

                                                                                                    О.Є. Пилипенко