П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/6059/22	
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Дальницької сільської ради  Одеського району Одеської області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дальницької сільської ради  Одеського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В Одеському окружному адміністративному суді перебувала на розгляді справа за позовом ОСОБА_1 до Дальницької сільської ради   Одеського району Одеської області, в якому позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача у неприйнятті рішення по заяві від 14.12.2021 року та зобов`язати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу йому в приватну власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва площею 0,12 га, яка розташована на території Мар`янівської сільської ради (за межами населеного пункту) Одеського району (колишнього Овідіопольського району) Одеської області, кадастровий номер 5123781800:01:002:0551.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року адміністративний позов задоволено частково.
26.07.2022 року позивачем надано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, згідно якого він просив суд зобов`язати Дальницьку сільську раду Одеського району Одеської області повернути витрати на складання позову та іншу правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн..
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року вказана заява була задоволена частково. Суд ухвалив по справі додаткове рішення та стягнув з Дальницької сільської ради   Одеського району Одеської області на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.. В задоволенні іншої частини заяви про розподіл судових витрат після ухвалення рішення було відмовлено.
Не погоджуючись з даним додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що додаткове рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з вимогами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" №7 від 20.05.2013 року встановлено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до вимог ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Із змісту вказаної статті вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Відповідно до вимог ст.132 КАС України   судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно до ст.134 КАС України   витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 3 ст.143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З аналізу наведеного вбачається, що за загальним правилом розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на стадії до вирішення спірних правовідносин по суті.
Поряд з цим, діюче процесуальне законодавство передбачає можливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат (без чого неможливо вирішити саме питання про стягнення судових витрат) протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, однак за наявності одночасно двох обов`язкових умов, а саме: до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це (надання доказів після ухвалення рішення) відповідну заяву та за наявності поважних причин неможливості до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат.
Тобто, відповідно до вказаних норм, можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат після прийняття рішення по суті позовних вимог не є альтернативним механізмом розподілу судових витрат, який може бути застосований за вибором учасника справи на його власний розсуд, а фактично є виключенням з загального правила розподілу судових витрат під час прийняття рішення у справі по суті, який може бути застосований за заявою учасника справи лише за певних умов – у зв`язку з неможливістю подати докази щодо судових витрат з поважних причин до вирішення спору по суті.
Так, з матеріалів справи вбачається, що стосовно взагалі питання щодо стягнення витрат на правову допомогу позивачем лише в позові було зазначено про ту обставину, що договір про надання правової допомоги буде надано пізніше та в заяві від 28 квітня 2022 року було зазначено про отримання вказаного договору і надано його примірник суду.
Суд наголошує, що жодних інших заяв, повідомлень, зокрема, щодо подання позивачем доказів понесених судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення, тощо, справа не містить, рівно як не містить справа і взагалі будь-яких інших відомостей (крім договору) щодо понесених витрат (акти, платіжні доручення, тощо).
При цьому, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не вбачається такої необхідної умови, за якою сторона має право подати відповідні докази протягом 5 днів після ухвалення рішення, як поважні причини неможливості до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат.
Отже, враховуючи все вищезазначене, та з огляду на положення ч.7 ст.139 КАС України у взаємозв`язку з ч.3 ст.143 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного додаткового рішення судом першої інстанції не було враховано відсутність не тільки належних доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а і взагалі необхідних умов для розгляду питання щодо розподілу судових витрат, а саме: поважність причин неможливості подання доказів таких витрат до закінчення розгляду справи по суті, у зв`язку з чим заява позивача про розподіл судових витрат повинна бути залишена без розгляду.
Таким чином, враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного додаткового рішення з постановлянням нового судового рішення.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дальницької сільської ради  Одеського району Одеської області – задовольнити частково, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року – скасувати. 
Прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення з питання розподілу судових витрат - залишити без розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.