П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 400/8189/21	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Миколаїв, 04 жовтня 2022 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                          Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Бітова А.І., Градовського Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Теп» до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування рішення від 13.08.2021 №2987213/42180404, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-ТЕП» (надалі – ТОВ «Бізнес-ТЕП», позивач) звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України, з вимогами про:
визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Миколаївській області від 13.08.2021 № 2987213/42180404;
зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ТОВ «БІЗНЕС-ТЕП» від 25.05.2021 № 119 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на розгляд Комісії ГУ ДПС у Миколаївській області Товариство надало достатній пакет документів для підтвердження здійснення господарської операції, відображеної у податковій накладній №119 від 25.05.2021, які сукупно свідчать про її реальне здійснення, підтверджують придбання товару, який у подальшому було реалізовано, саму реалізацію, реальне переміщення товару ланцюгами постачання. Однак, відповідач проігнорував надані позивачем пояснення та копії первинних документів. Підстави прийняття оскаржуваного рішення на думку позивача є неконкретизованими, призводять до необґрунтованого обмеження права платника податку.
Відповідачі проти позову заперечували мотивуючи тим, що у реєстрації податкової накладної позивача контролюючим органом відмовлено з передбачених чинним законодавством підстав.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-ТЕП" задоволено повністю та проведено розподіл судових витрат.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ГУ ДПС у Миколаївській області подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позву.
В обґрунтування апеляційної скарги, наголошуючи на правомірності прийнятого рішення, контролюючий орган зазначив, що Підприємством не було надано копії всіх необхідних документів відповідно до п. 5 Порядку №520 для підтвердження інформації, зазначеної платником у поданій на реєстрацію податковій накладній, про що безпосередньо вказано у оскаржуваному позивачем рішенні. Скаржник наголошує, що до повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній №119 від 25.05.2021р., товариством не було надано доказів зберігання (гаражування) транспортних засобів щодо продажу якого було оформлено зазначену податкову накладну. Також зауважує, що позивачем не було надано копій документів на підтвердження виникнення права власності ТОВ «Бізнес-ТЕП» на відповідні транспортні засоби – сідельний тягач на дату їх реалізації, а відтак не доведено правомірності формування та подання для реєстрації податкової накладної. Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.05.2022 по справі №640/11205/19, скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не дослідив питання добросовісності позивача, відповідності формальних документів об`єктивним обставинам вчинення господарських операцій та їх реальний характер, що призвело до прийняття необґрунтованого судового рішення.
21.12.2022р. (вхід.№21221/22) від позивача у справі до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи про необґрунтованість та хибність доводів апелянта, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги податкового органу мотивуючи зокрема тим, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду про протиправність рішення, яким Товариству було відмовлено у реєстрації податкової накладної.
За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 311 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Позивач виписав на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Володимирбрук» податкову накладну від 25.05.2021 № 119 на суму 304 800 грн з ПДВ.
До Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) позивач направив вказану вище  податкову накладну 27.05.2021.
У той саме день (27.05.2021) Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України за результатами обробки податкової накладної були сформовані квитанції про зупинення реєстрації на підставі відповідності платника податків пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Скориставшись своїм правом на надання пояснень, ТОВ «БІЗНЕС-ТЕП» направив до ГУ ДПС у Миколаївській області пояснення від 11.08.2021 № 06/08-ДПС, до якого додав копії документів на їх підтвердження: контракту від 31.03.2021 № 07/21 -WBS/OK, інвойсу від 21.04.2021 № 210421.11 -WIN/BZTP, митної декларації від 26.04.2021 № UA204130/2021/007118, договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19.05.2021 № 436/21, видаткової накладної від 26.05.2021 № 604, акта прийняття-передачі від 26.05.2021 № 436/21, довіреності від 19.05.2021 № 16, платіжного доручення від 25.05.2021 № 228, оборотно-сальдової відомості за 361рахунком.
Надання позивачем саме такого переліку документів суд першої інстанції, як вказано у судовому рішенні, установив з пояснень позивача, відповідачами не заперечених, а також копій цих документів, долучених до позовної заяви.
За результатами розгляду поданих документів комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Миколаївській області прийняла рішення про відмову у реєстрації податкової накладної від 13.08.2021 № 2987213/42180404 про відмову в реєстрації податкової накладної від 25.05.2021 № 119.
Рішення мотивоване ненаданням платником податку копій документів: договорів, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження та розвантаження продукції, складських документів, рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів, накладних. У додатковій інформації зазначено, що платником не надано копії документів щодо зберігання (гаражування) транспортних засобів.
Вважаючи вищезазначене рішення від 13.08.2021 № 2987213/42180404 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, врахувавши надані позивачем документи до матеріалів справи, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не довели існування обставин, якими обґрунтоване оскаржуване позивачем рішення від 13.08.2021 № 2987213/42180404 про відмову у реєстрації податкової накладної №119 від 25.05.2021р, з огляду на що вважав наявними підстави для визнання протиправним та скасування цього рішення, а також зобов`язання зареєструвати вказану податкову накладну у ЄРПН, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
11.12.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1165 (набрання чинності, відбулась 01.02.2020), якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок №1165).
У відповідності до п.6 Порядку № 1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. 
Відповідно до п.п.10, 11 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Згідно з п. 25 Порядку № 1165 комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначено наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520, яким затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок №520).
Як визначено п.2-5 Порядку №520, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520, прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).
Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.
Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Відповідно до п.п. 9, 11 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Бізнес-Теп» складено та подано для реєстрації в ЄРПН податкову накладну №1119 від 25.05.2021р. щодо господарської операції з продажу Товариству з обмеженою відповідальністю ВОЛОДИМИРБРУК», згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №436/21 від 19.05.2021р., бувшого у використанні сідельного тягача, марки SCANIA, модель R420, ідентифікаційний №XLER6X40005209421, 2008 року виготовлення, на загальну суму 304800,00 грн., з яких 50800,00 грн – ПДВ.
Однак у реєстрації вказаної накладної було відмовлено рішенням від 13.08.2021р. №2987213/42180404.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що прийняттю вказаного вище рішення про відмову у реєстрації передувала процедура зупинення реєстрації вказаної вище податкової накладної.
Згідно квитанції від 27.05.2021р., підставою для зупинення реєстрації зазначеної вище податкової накладної №119 від 25.05.2021р, направленої ТОВ «Бізес-Теп» на реєстрацію за наслідками господарської операції з продажу транспортного засобу ТОВ «ВОЛОДИМИРБРУК» податковим органом визначено – платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку (а.с.16).
Також, у вказаній вище квитанції, Товариству було запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.
Як свідчать матеріали справи, позивач, з метою підтвердження інформації, зазначеної у направленій на реєстрацію податковій накладній №119 від 25.05.2021р., після отримання квитанції про її зупинення, надав контролюючому органу повідомлення про надання письмових пояснень з копіями документів, які на думку позивача підтверджують інформацію щодо господарської операції, зазначеної у вказаній вище податковій накладній, а саме: контракт №07/21-WBS/OK від 31.03.2021, інвойс 210421.11-WIN/BZTP від 21.04.2021, ВМД №UA204130/2021/007118 від 26.04.2021 на підтвердження факту придбання товару; договір купівлі-продажу транспортного засобу №436/21 від 19.05.2021 , видаткова накладна №604 від 26.05.2021, акт прийняття-передачі №436/21 від 26.05.2021, довіреність №16 від 19.05.2021, платіжне доручення №228 від 25.05.2021, ОСВ по 361 рахунку на підтвердження факту реалізації товару.
Копії цих документів позивачем також надано до матеріалів справи.
Втім, незважаючи на надані платником документи, контролюючий орган відмовив у реєстрації податкової накладної №119 від 25.05.2021р.
Стосовно безпосередньо підстав прийняття оскаржуваного позивачем рішення від 13.08.2021 №2987213/42180404, колегія суддів звертає увагу, що зі змісту цього рішення вбачається, що підставою для його прийняття відповідач зазначив – ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано, підкреслити).
При цьому, у графі «Додаткова інформація» контролюючий орган окремо звернув увагу на не надання копій документі, що підтверджують право власності платника ТОВ «Бізнес-Теп» на відповідні транспортні засоби на дату реалізації та платником не надано копій документів щодо зберігання (гаражування) транспортних засобів.
На вказаних обставинах скаржник наполягає і у своїй апеляційній скарзі, та наголошує, що позивач на момент здійснення операції відображеної у податковій накладній №119 від 25.05.2021р. з продажу сідельного тягача  третій особі – ТОВ «Володимирбрук» сам не набував у визначеному законом порядку права власності на такий засіб, а тому не мав права виступати Продавцем транспортного засобу та, відповідно, не мав права на виписку та реєстрацію податкової накладної за такою господарською операцією.
Аналізуючи такі доводи скаржника, колегія суддів виходить з наступного.
По-перше, з приводу твердження відповідача про ненадання визначених п.5 Порядку №520 документів, то такі на думку апеляційного є необґрунтованими, адже позивачем, як було вірно встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, - було подано до контролюючого органу пояснення до податкових накладних, реєстрацію яких було зупинено, та копії первинних документів у підтвердження здійснення господарської операції зафіксованої у податковій накладній та її числових показників.
Зважаючи на викладене, така підстава для прийняття спірних у справі рішень, як не подання первинних документів, яка була визначена відповідачем у даному випадку, спростовується вищенаведеними встановленими судами обох інстанцій обставинами справи.
До того ж, колегія суддів звертає увагу, що затверджена Порядком №520 форма рішення про відмову у реєстрації податкової накладної передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН з підстав ненадання платником документів, документи, яких на думку контролюючого органу не вистачає, повинні бути підкресленими, тобто рішення має містити або найменування конкретного документа (видаткова накладна, тощо) або групу документів (складські документи тощо), що з урахуванням специфіки господарської операції мають бути надані, але відсутні.
Поряд з цим, суд першої інстанції вірно звернув увагу у своєму рішенні й на те, що в квитанції про зупинення наведено лише загальну пропозицію про надання пояснень та підтверджуючих документів. Конкретного переліку необхідних Комісії для розгляду питання про реєстрацію податкової накладної визначено не було.
Позивачем відповідні пояснення та документи надані і податковим органом не наведено жодних доводів, чому надані документи не підтверджують інформацію, зазначену в податковій накладній №119 від 25.05.2032р., у реєстрації в ЄРПН якої було відмовлено.
Щодо права власності на проданий засіб – сідельний тягач, апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Бізнес-Теп» уклало з компанією «Winforta OЬ» (продавець), створеною та діючою згідно із законодавством Естонії, контракт №07/21-WBS/ОK (далі Контракт) на придбання зокрема автомобілів легкових нових та бувших у використанні, сідельних тягачів нових та бувших у використанні, тощо («Товар»).
На виконання вказаного контракту, продавець поставив товар бувшого у використанні сідельного тягача, марки SCANIA, модель R420, ідентифікаційний №XLER6X40005209421, 2008 року виготовлення.
Відповідно до інвойсу № 210421.11-WIN/BZTP від 21.04.2021р., ТОВ «Бізнес-Теп» оплатило кошти на виконання умов вказаного вище контракту.
В подальшому, вказаний товар було розмитнено позивачем, що підтверджується відповідною ВМД №UA204130/2021/007118 від 26.04.2021р.
У подальшому, позивач уклав договір купівлі-продажу з ТОВ «Володимирбрук», якому відповідно до умов договору продав від свого імені товар (який йому було поставлено на підставі зовнішньоекономічного контракту), виступаючи продавцем.
Враховуючи встановлені спірні обставини справи, апеляційний суд вважає, що позивач мав право на виписку та реєстрацію податкової накладної за господарською операцією з продажу транспортного засобу – напівпричепа-самоскида, як такого, що ним був придбаний на підставі зовнішньоекономічного контракту, розмитнений позивачем та ввезений на територію України для подальшої реалізації.
Колегія суддів звертає увагу на те, що податковому органу надавалась для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №16 від 07.05.2021р. відповідна копія митної декларації від 06.05.2021 №UA305160/2021/027239, якою підтверджується юридичний факт здійснення компанією «CAUGTOUT s.r.o.» поставки позивачу на митну територію України напівпричепа-самоскида Langendorf SKS-HS 24/28 (номер шасі: НОМЕР_1 ), якою, я виснував суд першої інстанції, фактично вбачається виникнення у позивача право власності на цей транспортний засіб.
Посилання апелянта на ненадання документів щодо зберігання (гаражування) транспортного засобу апеляційний суд також вважає необґрунтованими у даному випадку, оскільки, по-перше податковий орган під час зупинення реєстрації податкової накладної не вказував на необхідність надання таких документів. 
В апеляційній скарзі апелянт не зазначає, в чому полягала необхідність надання саме таких документів, у підтвердження якої інформації, наведеної у податковій накладній вони мали бути надані. 
До того ж, на переконання судової колегії, не надання позивачем копій таких документів не має прямого відношення до інформації, що зазначена у податковій накладній, не спростовує вказану у цій податковій накладній інформації щодо відображеної господарської операції, а відтак і не може свідчити про нездійснення позивачем господарських операцій щодо торгівлі певними транспортними засобами, тягачами тощо, та відсутності у нього, як у продавця товару (в даному випадку сідельного тягача) права на виписку та реєстрацію податкової накладної з операції купівлі-продажу такого засобу третім особам.
З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає хибним також посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.05.2022 по справі №640/11205/19.
Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідачем не доведено за встановлених спірних обставин справи правомірність прийняття оспорюваного позивачем рішення від 13.08.2021 року №2987213/42180404, відтак позовні вимоги ТОВ «Бізнес-Теп» підлягали задоволенню шляхом визнання такого рішення протиправним та його скасування.
Враховуючи вірно встановлену судом першої інстанції відсутність у контролюючого органу правових підстав для відмови у реєстрації податкової накладної ТОВ «Бізнес-Теп» №119 від 25.05.2021р. та відсутність обставин наразі, які б унеможливлювали її реєстрацію, зважаючи на приписи ч.3 ст.245 КАС України, п.20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246, колегія суддів погоджується з обраним судом попередньої інстанції способом захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних вказану вище податкову накладну.
Задоволення вказаної вимоги, на переконання колегії суддів, є дотриманням судом гарантій на те, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, будуть відновлені, у зв`язку із чим колегією суддів оцінюються критично твердження апелянта про необхідність у даному випадку обрання іншого способу захисту порушеного права.
Надаючи оцінку твердженням апелянта в частині необґрунтованості здійсненого судом першої інстанції розподілу судових витрат, апеляційний суд виходить з наступного.
Питання розподілу судових витрат, врегульовано статтею 139 КАС України, частиною 8 якої дійсно передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
При цьому, в силу вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
За приписами ч.ч. 3-5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч.1-5 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Як свідчать матеріали справи, судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 2 270 грн за подання позовної заяви та 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які судом були стягнуті з відповідача.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн позивач надав суду такі документи: копію договору від 01.04.2021 13-04/21 про надання правової допомоги, копію акта виконаних робіт від 07.09.2021 на суму 2 000 грн, 
Зі змісту акту виконаних робіт слідує, що його складено про те, що за договором від 01.04.2021 13-04/21 виконавцем (Адвокатським об`єднанням) були надані юридичні послуги з оскарження рішень комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної ГУ ДПС у Миколаївській області від 13.08.2021 № 2987213/42180404:
правова (правнича) консультація клієнта, роз`яснення положень законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, та визначення правової позиції витрачена одна година роботи вартістю 500 грн;
вивчення наданих документів та їх аналіз витрачено 1 година роботи вартістю 500 грн за годину, всього 500 грн;
підготовка позовної заяви витрачено 2 години роботи вартістю 500 грн за годину, всього 1000 грн.
Суд апеляційної інстанції вважає, що долученими документами, поза розумним сумнівом, в цілому позивачем доведено надання йому адвокатом правничої допомоги у суді першої інстанції, а надані суду матеріали доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката саме в розглядуваній справі.
Суд першої інстанції вірно врахував, що зазначені в акті виконаних робіт від 07.09.2021 види юридичних послуг були надані саме адвокатом, не дивлячись на те, що договір укладено з адвокатським об`єднанням, та лише адвокат може бути членом адвокатського об`єднання.
До складу заявлених витрат на правову допомогу адвоката не належить представництво інтересів у суді або інших органах. Надана у справі правова допомога обмежується консультацією, роз`ясненням, вивченням наданих документів та підготовкою позову. Позовна заява підписана посадовою особою позивача. За таких умов не є необхідним подання позивачем ордеру на надання професійної правничої допомоги, а суду не належить з`ясовувати прізвище, ім`я та по батькові адвоката (-ів) члена (-ів) Адвокатського об`єднання «БОНА ФІДЕ», який (-і) надав (-ли) позивачу правову допомогу.
Перевіривши зміст наведених документів, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін тощо, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 2000,00 грн. є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Колегія суддів підтверджує, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.
Судове рішення відповідає зазначеним вимогам ст. 242 КАС України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року у справі № 400/8189/21 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Бітов А.І.   Градовський Ю.М.