ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2855/22  Номер провадження 33/814/860/23	Головуючий у 1-й інстанції Овчаренко О.Л.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

Категорія ч.3 ст. 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., - 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Петракова Володимира Анатолійовича на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року, - 
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. 00 коп,
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави. 
Цією постановою військовослужбовець ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 15 жовтня 2022 року приблизно о 13 год. 30 хв. в умовах особливого періоду (воєнного стану) він перебував на території військової частини (номер та адреса військової частини не зазначаються в інтересах національної безпеки) з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, про що лікарем закладу охорони здоров`я складено відповідний висновок. За вказані дії передбачена відповідальність ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисника ОСОБА_1 – адвокат Петраков В.А., подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням принципів всебічності розгляду справи, об`єктивності та повної оцінки доказів, невірно надана оцінка доказів, порушено норми матеріального та процесуального права.
На підтвердження своєї позиції посилається на те, що суд першої інстанції помилково відмовив у направленні цього адміністративного матеріалу на дооформлення, та прийняв як належний та допустимий доказ Медичний висновок з прізвищем, яке відрізняється від прізвища ОСОБА_1 .
Крім того, апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення у цій справі складений з порушенням терміну складання – не 16.10.2022 року, а 17.10.2022 року.
Скаржник стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, робоча зміна ОСОБА_1 закінчилась 15.10.2022 року о 14:00 год., а на огляд його направили вже після 14:00 год, тобто поза межами робочого часу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15 жовтня 2022 року приблизно о 13 год. 30 хв. в умовах особливого періоду (воєнного стану) ОСОБА_1 перебував на території військової частини (номер та адреса військової частини не зазначаються в інтересах національної безпеки) з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, про що лікарем закладу охорони здоров`я складено відповідний висновок. За вказані дії передбачена відповідальність ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №9 від 17.10.2022 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції №323 від 15.10.2022 року; актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції №323 від 15.10.2022 року; рапортом командира роти охорони військової частини (номер військової частини не зазначаються в інтересах національної безпеки) старшого лейтенанта ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями санітарного інструктора МП молодшого сержанта ОСОБА_3 від 17.10.2022 року; письмовими поясненнями командира взводу РО ОСОБА_4 від 17.10.2022 року; показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі, з огляду на наступне.
Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого періоду, тягне за собою відповідальність, передбачену частиною 3 статті 172-20 КУпАП.
Аналіз вищенаведеної норми дозволяє дійти висновку, що існує три основні диспозиції: 1) вживання алкогольних напоїв і т.д.; 2) поява військовослужбовців і т.д. у стані сп`яніння або виконання ними обов`язків військової служби у такому стані; 3) відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Із матеріалів справи в сукупності вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в умовах особливого періоду, що підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, які узгоджуються між собою, і є логічними та послідовними.
Доводи апелянта щодо того, що медичний висновок не є належним та допустимим доказом, адже прізвище, зазначене в ньому відрізняється від прізвища особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд відхиляє з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що особою, що притягається до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.10.2022 року та відповідному акті у графі «Прізвище, ім`я, по-батькові» зазначено « ОСОБА_1 ». При цьому дата народження цієї особи, зазначена у висновку та акті збігається із такою, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.2) та військовому квитку ОСОБА_1 (а.с.7), а розбіжність фактично полягає у відсутності кінцевої літери прізвища у висновку та акті, що стало наслідком неправильного відмінювання.
Твердження скаржника щодо того, що протокол про адміністративне правопорушення у цій справі складений з порушенням терміну складання – не 16.10.2022 року, а 17.10.2022 року, суд зазначає наступне.
Згідно із ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 року №329, протокол про правопорушення, передбачені статтями 172-10-172-20 КУпАП, складається: командиром (начальником) військової частини або уповноваженим ним командиром підрозділу (далі - уповноважена посадова особа військової частини) у разі виявлення ним безпосередньо факту вчинення підлеглим військовослужбовцем (військовозобов`язаним) військового адміністративного правопорушення або отримання інформації про вчинення такого правопорушення від інших осіб; уповноваженою посадовою особою органу військового управління, органу управління Служби правопорядку, органу управління ДССТ у разі виявлення нею безпосередньо факту вчинення військовослужбовцем (військовозобов`язаним) військового адміністративного правопорушення або отримання інформації про вчинення такого правопорушення від інших осіб.
Як вбачається із матеріалів справи і вірно було встановлено судом першої інстанції, 15.10.2022 року – день вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення – припало на вихідний день (субота). Наступний день також був вихідним, а тому протокол було складено 17.10.2022 року на основі наявних матеріалів справи. При цьому, призначенням такого документа, як протокол про адміністративне правопорушення є лише встановлення та фіксація виявлених правопорушень.
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, суд не бере до уваги, адже матеріалами справи у сукупності дане твердження спростовується.

Відповідно до п.11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом від 24.03.1999 року №548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців зокрема обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим.
Згідно із п.13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Відповідно до п.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно із п.241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Положеннями п.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, затвердженого Законом від 24.03.1999 року №551-XIV, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Крім того, із аналізу диспозиції статті 172-20 КУпАП вбачається, що існує обов`язок військовослужбовця пройти огляд на стан сп`яніння за вимогою командира.
Отже, суд першої інстанції, при аналізі матеріалів справи у сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 порушив зазначені вище норми, а тому законно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зазначив наступне: «Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення». До того ж, ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 – адвоката Петракова Володимира Анатолійовича задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката захисника ОСОБА_1 – адвоката Петракова Володимира Анатолійовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                          Г.Л. Карпушин