ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року	Львів	Справа № 380/16497/22 пров. № А/857/1641/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                             Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя – Лунь З.І., час ухвалення – не зазначений, місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного тексту – не зазначена), 
в адміністративній справі №380/16497/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 

                                                           встановив: 

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не оформлення і не надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 відповідно; 2) зобов`язати відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нові довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 за відповідною або аналогічною посадою, яку позивач обіймав на дату звільнення зі служби, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 відповідно. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановивши десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали, шляхом представлення позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст.160 КАС України, а саме, позивачем у позовній заяві не зазначено офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача, а також позивачу необхідно подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів, що підтверджуються поважність причин його пропуску. Роз`яснено позивачу, що в разі не усунення недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута. 
На адресу суду першої інстанції 23.11.2022 надійшла заява ОСОБА_1 від 22.11.2022, у якій позивач надав пояснення щодо строку звернення до суду із позовною заявою, обґрунтовуючи щодо відсутності строків для звернення до суду по даній категорії справ, та уточнену позовну заяву із зазначенням офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Застережно, що про поважність причин пропуску строку звернення до суду суд зробить висновок після відкриття провадження у цій справі. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.01.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії – залишено без розгляду. 
З цією ухвалою суду першої інстанції від 11.01.2023 не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржувану ухвалу суду незаконною і такою, що не відповідає завданню адміністративного судочинства та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог на спростування висновків суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду апелянт покликається на те, що суд неправильно застосував норм матеріального права та порушив норми процесуального права, які призвели до порушення захисту прав позивача у суді. Вказує про помилковість покликання суду першої інстанції на висновки ВС у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, оскільки існує протилежна судова практика, згідно якої саме з моменту отримання листа-відповіді слід рахувати строк звернення до суду. Повідомляє скаржник, що йому до середини вересня 2022 року не було відомо, що він має право на спірний перерахунок пенсії. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 11.01.2023 про залишення позовної заяви без розгляду. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та після звільнення йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
30.07.2022 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, у якій просив оформити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 для проведення перерахунку основного розміру пенсії (а.с. 4). 
Листом від 30.08.2022 за №С/6676 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено позивача про відсутність правових підстав складати довідку про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 (а.с. 7). 
Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними щодо відмови у підготовці і наданні до пенсійного органу оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 для перерахунку пенсії, звернувся до суду з даним позовом. 

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції в ухвалі від 11.01.2023 керувався ч.3 ст.123 та п.7 ч.1 ст.240 КАС України і дійшов висновку, що при вирішенні питання про поновлення строку звернення до суду аргументи позивача щодо відсутності підстав вважати, що він пропустив строк звернення до суду з позовом у цій справі, є необґрунтовані. При цьому окружний суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, тому не визнав поважними вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом. 
Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідають нормам процесуального права і фактичним обставинам справи, з урахуванням наступного. 
Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист. 
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення  зацікавленої особи з позовом до суду. 
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах. 
Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав. 
Так, відповідно до статті 122  частин 1, 3  КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. 
З наведених положень видно, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин та обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. 
Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. 
Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. 
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України). 
Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. 
Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що позивач звернувся в суд із цим адміністративним позовом 15 листопада 2022 року та оспорює, зокрема, дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 для проведення перерахунку його основного розміру моєї пенсії з 29.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 відповідно. 
Отже, спір у вказаній справі існує між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 , і полягає у правомірності/протиправності дій відповідача, що виразились у відмові позивачу у підготовці і наданні до пенсійного органу оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 для перерахунку пенсії позивача. 
Такі правовідносини виникли в результаті відмови відповідача, оформленої листом від 30.08.2022 за №С/6676 на заяву позивача від 30.07.2022, у виготовлені та направленні до пенсійного органу спірних довідок. 
З позовом до суду позивач звернувся 15.11.2022 року. 
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було пропущено 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду із цим позовом. 
При цьому, апеляційний суд зазначає, що у заявленому позові вимоги заявлені до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області. Предметом спору є питання щодо виготовлення і видачі довідок про розмір грошового забезпечення, а не щодо обчислення і перерахунку пенсії. 
Крім цього, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при винесенні спірної ухвали від 11.01.2023 року помилково керувався приписами пункту 7 ч.1 ст.240 КАС України, оскільки ця правова норма передбачає випадок залишення позовної заяви без розгляду в ситуації коли провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом. 
Матеріалами ж розглядуваної справи підтверджується, що фактичною підставою для залишення позовної заяви без розгляду став висновок суду першої інстанції про те, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до адміністративного суду. 
Тому, за такого сформованого висновку суд першої інстанції при залишенні позовної заяви без розгляду мав би керуватись пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України (залишення позовної заяви без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу). 
Колегія суддів також враховує, що згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. 
У рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлені гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ до суду був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. 
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»). 
Відповідно до статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи сформовано висновки, що не відповідають обставинам справи, оскаржена ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому ухвалу суду першої інстанції від 11.01.2023 року, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити. 
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №380/16497/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії – скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.  

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль