ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 березня 2023 року           справа №200/4031/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року (повне судове рішення складено 19 вересня 2022 року) у справі № 200/4031/22 (суддя в І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірними дій зобов`язання вчинити певні дії,
                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – Управління) про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії на пільгових умовах, в якому просив: 
1) зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою ПФУ № 2201 від 25.11.2005; 
2) призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII з урахуванням Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.20202 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а, відповідно до заяви від 15.02.2022 року, виключивши з періоду, який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування період з 01.06.1997 року по 15.05.2002 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою № 595 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та клопотанням щодо виключення періоду з 01.06.1997 по 15.05.2002, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії.
За результатами розгляду заяви № 595, Пенсійним фондом було встановлено статус – «Відкладено у зв`язку з воєнними (бойовими) діями», у зв`язку з відсутністю завантажених документів.
Отже, позивач вважає, що його права були порушенні такими діями Пенсійного фонду, у зв`язку із чим він звернувся  із даним позовом до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року позов задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою ПФУ № 2201 від 25.11.2005, а також з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 2018(746/15) № 1-р/2020 та висновків суду, викладених у даному рішенні.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що організація прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, регламентуються Положенням про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України затвердженого постановою правління пенсійного фонду України від 30.07.2015 року № 13-1.
Відповідно до Положення № 13-1 органами Пенсійного фонду здійснюється надання послуг, зокрема, в електронній формі з використанням технологій віддаленого доступу (веб-технологій).
Контроль заявником стану розгляду його звернень, поданих через веб-портал, здійснюється шляхом звернення до відповідних розділів веб-порталу, у яких фіксується інформація про стан їх проходження.
Зазначена послуга реалізується виключно через веб-портал за реєстраційним номером заяви або за допомогою введення прізвища, імені, по-батькові заявника та дати надсилання заяви, скарги, запиту тощо.
Отже, представник відповідача вказує на те, що за пенсійним органом на законодавчому рівні зберігається право щодо встановлення чинності та відповідності наданих заявником документів відповідно до законодавства, а управлінням позивачу було повідомлено, про відсутність завантажених документів та роз`яснено про необхідність повторного подання документів.
Враховуючи вказане, представник відповідача вважає, що твердження позивача стосовно протиправності дій управління та порушених прав на соціальний захист – не має жодних підстав, адже позивачем, після встановлених причин не відповідності заяви та наданих роз`яснень щодо їх усунення – не було прийнято жодних мір врегулювання.
Крім того, представник відповідача вказує на те, що Закон України № 1058-IV є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення. Посилається на норми абзаців 1-2 пункту 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідності із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Відповідач вказує, що питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах може розглядатись після досягнення ним віку 50 років. Відповідач наголошує, що рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року на спірні правовідносини не впливає, оскільки норми пункту 1 частини другої статті 114 № 1058-IV на час розгляду заяви позивача були чинними, не визнані неконституційними та не скасовані.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 .
15 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою № 595 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та клопотанням щодо виключення періоду з 01.06.1997 по 15.05.2002, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії.
За результатами розгляду заяви № 595, Пенсійним фондом було встановлено статус – «Відкладено у зв`язку з воєнними (бойовими) діями», у зв`язку з відсутністю завантажених документів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно із статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до статті 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Як визначено статтею 83 Закону №1788-XII, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, в редакції до 01.04.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
З 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, яким також внесені зміні до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в новій редакції, зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
Конституційний Суд України 23.01.2020 за результатами розгляду справи  № 1-5/2018 (746/15) прийняв рішення № 1-р/2020 та вирішив таке:
- визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII;
- стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Частково задовольняючи позов, місцевий суд врахував, зокрема, те, що Пенсійним фондом взагалі не розглядалась заява позивача про призначення йому пенсії, та враховуючи те, що саме на Пенсійний фонд (його дискреційні повноваження) покладено нарахування та призначення пенсії, вважав за необхідне зобов`язати пенсійний орган розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 лютого 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у відповідності до п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою ПФУ № 2201 від 25.11.2005, а також з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 2018(746/15) № 1-р/2020.
При вирішенні даного спору, суд першої інстанції врахував правові висновки Верховного Суду, які викладені в рішенні від 03.11.2021 за результатами розгляду зразкової справи у справі № 360/3611/20.
При цьому місцевий суд в резолютивній частині свого рішення зобов`язав відповідача також врахувати висновки суду, а в мотивувальній також зазначив наступне.
Станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком (заява подана 15.02.2022), з урахуванням наведеного рішення Конституційного Суду України, чинною є редакція пункту а) частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, відповідно до якої право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Станом на 15.02.2022 року ОСОБА_1 :
1) досяг віку 45 років);
2) мав страховий стаж не менше 20 років, що підтверджується окрім трудової книжки позивача, ще й довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 79 від 25.01.2022 року;
3) пільговий стаж за Списком № 1 становив не менше 7 років 6 місяців, що також підтверджується довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 79 від 25.01.2022.

Вирішуючи вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
По-перше, висновки суду першої інстанції щодо досягнення позивачем віку в 45 років не має правового навантаження для висновку (хоча місцевий суд, як зазначалось вище, зобов`язав відповідача врахувати висновки суду) про наявність чи відсутність достатнього віку при вирішенні питання про призначення пенсії.
Так, як вказав сам суд першої інстанції, з урахуванням наведеного ним рішення Конституційного Суду України, згідно редакції пункту а) частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення 45 років мають жінки.
ОСОБА_1 є чоловіком, а не жінкою.
Як згідно редакції пункту а) частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, так і відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах чоловіки мають після досягнення 50 років. 
Отже, означене рішення Конституційного Суду України не має жодного впливу на досягнення позивачем віку в 45 років.
Тому таке рішення місцевого суду не є законним та обґрунтованим.
По-друге, як правильно зазначив суд першої інстанції, заява позивача про призначення пенсії взагалі не була розглянута з прийняттям відповідного рішення.
За діючим законодавством, саме на пенсійний орган покладено обов`язок розгляду заяв про призначення пенсії, який за наслідками такого розгляду повинен прийняти відповідне рішення, яким може як призначити її, так і відмовити в цьому, навівши свої обґрунтування.
Згідно ч.ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п. 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (п. 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п. 10).
Відповідно до ч. 3 цієї ж статті у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Приписами ч. 4 зазначеної статті передбачено, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи, що в цій справі встановлена протиправна бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви про призначення пенсії, а не протиправність його рішення як акта індивідуальної дії, та те, що саме на Пенсійний фонд (його дискреційні повноваження) покладено розгляд такої заяви, апеляційний суд вважає за необхідне зобов`язати пенсійний орган розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 лютого 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою ПФУ № 2201 від 25.11.2005.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Відтак, постанова місцевого суду підлягає зміні як в мотивувальній, так і в резолютивній частинах.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          
                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року у справі № 200/4031/22 – змінити в мотивувальній частині, а також абзац другий резолютивної частини викласти в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою ПФУ № 22-1 від 25.11.2005.».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року у справі № 200/4031/22 - залишити без змін.
Повне судове рішення – 07 березня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко
Судді                                                                                            А. А. Блохін                                                                                                                                    Т. Г. Гаврищук