ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/23811/20
Провадження № 22-ц/4820/91/23
       
       Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О. 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/23811/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2022 року (суддя Стефанишин С.Л., повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 зазначала, що за період шлюбу із відповідачем ними набуто у спільну власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , а також два автомобілі марки «VOLKSWAGEN EOS» 2012 року випуску та марки «VOLKSWAGEN GTI» 2013 року випуску, що було зареєстроване на ОСОБА_1 . Як вказує позивачка, відповідач без її згоди відчужив ці автомобілі з метою приховати спільне майно від поділу, чим порушив вимоги сімейного законодавства. 
Тому, ОСОБА_2 , разом із уточненими позовними вимогами, просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: квартиру АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «VOLKSWAGEN EOS» VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску, автомобіль марки «VOLKSWAGEN GTI», VIN НОМЕР_2 , 2013 pоку випуску. Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частки однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , припинивши право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ ринкової вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN EOS» VIN НОМЕР_3 , 2012 року випуску, а саме 164799,00 грн, припинивши право спільної власності ОСОБА_2 на вищевказаний автомобіль. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ ринкової вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN GTI», VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску, а саме 178405,00 грн, припинивши право спільної власності ОСОБА_2 на вищевказаний автомобіль. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на: квартиру АДРЕСА_2 , автомобіль марки «VOLKSWAGEN EOS» VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску та автомобіль марки «VOLKSWAGEN GTI», VIN НОМЕР_2 , 2013 pоку випуску.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2020 року призначено у справі №686/23811/20 автотоварознавчу експертизу і провадження зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2021 року поновлено провадження у справі №686/23811/20.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2021 року скасовано заходи забезпечення позову, що застосовані ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2020 року.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: квартиру АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «VOLKSWAGEN EOS» VIN НОМЕР_3 , 2012 року випуску; автомобіль марки «VOLKSWAGEN GTI», VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску.
Розподілено майно подружжя наступним чином: визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , припинивши право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 ринкової вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN EOS» VIN НОМЕР_3 , 2012 року випуску, а саме НОМЕР_4 грн, припинивши право спільної власності ОСОБА_2 на вищевказаний автомобіль.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 ринкової вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN GTI», VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску, а саме НОМЕР_5 грн, припинивши право спільної власності ОСОБА_2 на вищевказаний автомобіль.
Вирішено питання судового збору.
Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині стягнення з відповідача Ѕ частини вартості автомобілів, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує, що судом не враховано те, що автомобіль «VOLKSWAGEN GTI» було продано ОСОБА_3 вкінці 2019 року, а автомобіль «VOLKSWAGEN EOS» продано ОСОБА_4 в червні 2020 року. Тобто, ці два транспортних засоби були придбані і продані в період шлюбу, кошти від реалізації яких були витрачені на потреби сім`ї. Цю обставину могли би підтвердити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте судом першої інстанції вони допитані не були.
Також, апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги майновий стан сторін, а саме перебування ОСОБА_2 у декретній відпустці, наявності двох неповнолітніх дітей на утриманні сторін та третьої групи інвалідності у відповідача, що унеможливило би придбання двох автомобілів одночасно; матеріальні потреби зумовили продаж спочатку одного автомобіля, а потім придбання і продаж іншого. 
Крім того, ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції допустив помилку в обрахуванні судового збору, адже відповідач визнає позов лише в частині поділу квартири, тому і судовий збір має бути визначено пропорційно. 
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з нього по Ѕ частині вартості автомобілів та в цій частині постановити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у стягненні з відповідача Ѕ частини вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN EOS» в сумі 164799 грн та Ѕ частини вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN GTI» в сумі 178405 грн і відмовити у стягненні судових витрат у розмірі 4500 грн, стягнувши судовий збір у розмірі 1284,91 грн. 
У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Позивачка зазначає, що в матеріалах справи наявні висновки судових експертиз, згідно з якими середня ринкова вартість автомобіля марки «VOLKSWAGEN EOS» складає 329598 грн, а автомобіля марки «VOLKSWAGEN GTI» 356814 грн, тому з відповідача підлягає до стягнення сумарно 343204 грн. Також ОСОБА_2 зауважує, що усе спірне майно було придбане у шлюбі і купувалося за спільні кошти. І, поміж тим, відповідач відчужив автомобілі без згоди позивачки, а кошти від їх продажу приховав.
Учасники справи та їх представники до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином: позивачка через свого представника ОСОБА_5 (т. 2 а.с.115), відповідач - рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що було повернуто до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» ( т. 2 а.с.119) та представник відповідача ОСОБА_6 підтвердив отримання ним судової повістки-повідомлення про виклик в судове засідання шляхом направлення повідомлення на електронну пошту Хмельницького апеляційного суду (т. 2 а.с.117). 
16.01.2023 до апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи через сімейні обставини.
17.01.2023 представник позивачки ОСОБА_5 надіслав клопотання до суду про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю явки до суду через перебування на лікарняному. 
Також, 18.01.2023 відповідач ОСОБА_1 подав до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість його представника прибути у судове засідання.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справив разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи
Зміст наведеної правової норми дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції повинен відкласти розгляд справи у випадку неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або ж у зв`язку з клопотанням учасника справи про відкладення розгляду справи, якщо суд визнав повідомлені ним причини неявки поважними.
Водночас оцінка причин неявки сторони у справі є виключним повноваженням суду, який розглядає це питання та на власний розсуд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, вирішує про наявність чи відсутність підстав для його задоволення, враховуючи конкретні обставини справи.
Отже, суд апеляційної інстанції не має імперативного обов`язку відкласти розгляд справи з підстав того, що учасником справи заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, якщо суд визнав повідомлені ним причини неявки неповажними.
Колегія суддів вважає, що підстав для задоволення клопотань ОСОБА_1 та його представника про відкладення розгляду справи немає, оскільки ні відповідачем, ні його представником до своїх клопотань від 18.01.2023 та від 16.01.2023 не додано докази на підтвердження поважності зазначених ними підстав неможливості явки в судове засідання апеляційного суду. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що представником відповідача ОСОБА_6 14.12.2022 подавалося клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншій справі, однак доказів на підтвердження зазначених обставин також надано не було і 14.12.2022 було відкладено розгляд справи через відсутність у суду інформації про належне повідомлення відповідача про день і час розгляду справи.
Вирішуючи клопотання представника позивачки, апеляційний суд враховує реалізоване стороною позивача закріплене цивільно-процесуальним законодавством право на надання заперечення на апеляційну скаргу, що викладене у відзиві від 14.12.2021 та вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи і ухвалення законного і обґрунтованого рішення. 
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Враховуючи межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає, що неявка в судове засідання представника позивачки не перешкоджає розгляду справи. А тому, враховуючи наведене та строки розгляду апеляційної скарги на судове рішення клопотання представника позивачки про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Встановлено, що ОСОБА_1 оскаржується рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2022 року в частині стягнення з нього Ѕ частин вартості автомобілів. В решті рішення сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.
Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України). 
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2022 року в оскаржуваній частині відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що 04.11.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13 листопада 2020 року, що набрало законної сили 15 грудня 2020 року (т.1 а.с.12).
Від спільного шлюбу народилися: донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтв про народження дітей (т.1 а.с.14, 15).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.09.2020 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 (т.1 а.с.10). 
Також, згідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області від 11.08.2020 за ОСОБА_1 було зареєстровано два автомобілі: марки «VOLKSWAGEN EOS», VIN НОМЕР_3 , 2012 року випуску та марки «VOLKSWAGEN GTI», VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску (т.1 а.с.13).
Згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів єдиної інформаційної системи МВС та матеріалів, що стали підставою для здійснення реєстраційної дії - 28 травня 2020 року працівниками ТСЦ №6841 РСЦ МВС в Хмельницькій області здійснено перереєстрацію автомобіля «VOLKSWAGEN GTI», VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №560 від 28.05.2020, укладеного між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_3 (Договір комісії №560 від 28.05.2020, укладений між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_1 ).
І 16 червня 2020 року працівниками ТСЦ №6841 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) здійснено перереєстрацію автомобіля «VOLKSWAGEN EOS», VIN НОМЕР_3 , 2012 року випуску на ім`я ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу N№6329/20/035004 від 16.06.2020, укладеного між ТОВ «Бімер» та ОСОБА_4 (Договір комісії №035004 від 16.06.2020, укладений між ТОВ «Бімер» та ОСОБА_1 ) (т.1 а.с.51).
Згідно висновку №004/21 судової автотоварознавчої експертизи середня ринкова вартість автомобіля марки «VOLKSWAGEN GTI», VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску станом на лютий 2021 року складає 356810,80 грн (т.1 а.с.109-115). 
Відповідно до висновку №005/21 судової автотоварознавчої експертизи середня ринкова вартість автомобіля марки «VOLKSWAGEN EOS», VIN НОМЕР_3 , 2012 року випуску станом на лютий 2021 року складає 329598 грн (т.1 а.с.124-137). 
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 686/23104/17.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
У статті 63 СК України зазначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої і третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, врахувавши наведені положення закону, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що спірні автомобілі набуто сторонами за час шлюбу, це майно є спільною сумісною власністю подружжя і частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у праві власності на автомобіль є рівними. А відповідач в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не спростував презумпцію спільності права власності на вказане майно.
У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї, чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Такий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 27 квітня 2016 року по справі № 6-486цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, про що зазначила у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19).
Вартість майна, що підлягає поділу визначається, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
Такий висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження 61-9018сво18).
Встановивши, що ОСОБА_1 відчужив спірні автомобілі, що є спільною сумісною власністю подружжя без письмової згоди дружини та за відсутності доказів використання отриманих від продажу цього майна коштів в інтересах сім`ї, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 164799 грн грошової компенсації за належну їй 1/2 частку у праві власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN EOS», VIN НОМЕР_3 , 2012 року випуску та 178405 грн грошової компенсації за належну їй 1/2 частку у праві власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN GTI», VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску.
В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставини справи, які входять до предмета доказування. (ч.1 ст. 80 ЦПК України).
Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN GTI», VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску було продано ОСОБА_3 вкінці 2019 року, а автомобіль марки «VOLKSWAGEN EOS», VIN НОМЕР_3 , 2012 року випуску було продано ОСОБА_4 в червні 2020 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі, і кошти від їх реалізації витрачені на потреби сім`ї не приймаються судом до уваги, оскільки такі були предметом розгляду у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують. 
Об`єктивних доказів продажу спірних автомобілів із згоди позивачки та доказів про те, що кошти від реалізації автомобілів були витрачені на потреби сім`ї відповідач до суду не надав. А посилання в апеляційній скарзі на те, що ці обставини могли бути підтверджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є голослівними, адже будь – яких клопотань про допит зазначених осіб у суді стороною відповідача заявлено не було. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що судом не було взято до уваги майновий стан сім`ї сторін: перебування позивачки у декретній відпустці, наявність двох неповнолітніх дітей, наявність у відповідача 3 групи інвалідності, що не давав можливості придбати одночасно два автомобілі і матеріальні можливості зумовили продаж спочатку одного автомобіля, а потім придбання і продаж іншого суперечать встановленим судом обставинам справи. 
Адже, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 24.01.2019 придбав автомобіль марки «VOLKSWAGEN GTI», 2013 року випуску та 22.02.2020 придбав автомобіль марки «VOLKSWAGEN EOS», 2012 року випуску і 28.05.2020 автомобіль марки «VOLKSWAGEN GTI» на підставі договору комісії №560 від 28.05.2020 було відчужено на користь ОСОБА_3 , який перебуває у дружніх стосунках із відповідачем та 16.06.2020 автомобіль марки «VOLKSWAGEN EOS» на підставі договору комісії №035004 від 16.06.2020 було відчужено на користь ОСОБА_4 , яка є сестрою відповідача. Зазначені обставини залишилися не спростованими ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини справи, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи було вірно застосовано норми матеріального права, з яким закон пов`язує вирішення спору про поділ майна подружжя та повно і всебічно досліджено обставини справи і міськрайонний суд ухвалив рішення з додержанням норм чинного законодавства, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
З огляду на наведене, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2023 року.

Судді                                                                А.П. Корніюк

                                                       І.В. П`єнта

                                                       О.І. Талалай