У х в а л а  
 
23 березня 2023 року
м. Київ
справа № 288/1854/21
провадження № 61-110ск23
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 серпня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Попільнянська державна нотаріальна контора в Житомирській області, про визнання права власності на земельну частку (пай),
В с т а н о в и в:
30 грудня 2022 року представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 серпня 
2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року.
У касаційній скарзі представник позивача просить суд касаційної інстанції скасувати заочне рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2023 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема, запропоновано надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
13 березня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги. Так, представником позивача заявлено клопотання про відстрочення або звільнення від сплати судового збору, оскільки  ОСОБА_1 з жовтня 2022 року не має доходів, тому не має можливості сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 1 816 грн. На підтвердження вказаних обставин надано витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу).
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.
За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану 
сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі 
статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений 
у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.
Стаття 136 ЦПК України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, виходячи із майнового стану сторони, водночас саме стаття 8 Закону України «Про судовий збір», яка є спеціальною, конкретизує порядок, умови такого звільнення і коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати 
на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга 
статті 8 Закону України «Про судовий збір»).
З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5 вказаного Закону, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду, навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
Що ж до самих умов, визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.
Пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначає, що для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити розмір річного доходу заявника за попередній календарний рік.
Долучені до клопотання про звільнення від сплати судового збору документи свідчать, що розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік (2021 рік) становить 133 544,37 грн. 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік становить 6 677,22 грн (133 544,37 грн ? 5 %).
Зменшення розміру судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі»).
Разом з тим, особа, яка подала касаційну скаргу у цій справі, не надала достатніх доказів на підтвердження виключних обставин для звільнення від сплати судового збору. Таким доказами могли б бути документи, що підтверджують наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Заявником не доведено обставин, які б свідчили про наявність достатніх підстав для відстрочення або звільнення від сплати судового збору.
Таким чином, клопотання представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2  про відстрочення або звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.
Відмова у задоволенні клопотання про відстрочення або звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
У зв`язку з наведеним заявникові за подання касаційної скарги до Верховного Суду необхідно сплатити судовий збір.
Частиною другою статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що заявником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 20 січня 2023 року, а саме не сплачено судовий збір, тому суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків.
Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених 
статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 127, 136, 185, 392, 393 ЦПК України,
У х в а л и в:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відстрочення або звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
Продовжити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            В. М. Ігнатенко