ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1709/23 Справа № 234/16260/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лутай А.М. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді Мірути О.А.
суддів Тимченко О.О., Хейло Я.В.
за участю секретаря судового засідання  - Тимофєєвої В.О.

сторони:
позивачка – ОСОБА_1 ,
відповідач – Підприємство об`єднання громадян «Краматорське  учбово-виробниче  підприємство українського товариства сліпих» 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Краматорське  учбово-виробниче  підприємство українського товариства сліпих» про стягнення боргу за договором позики, (суддя Лутай А.М.,), ухваленого в приміщенні суду в місті Краматорська Донецької області, 
В С Т А Н О В И В:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У вересні 2019 року ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом до Підприємства об`єднання громадян «Краматорське учбово-виробниче підприємство українського  товариства сліпих»  (надалі - ПОГ «Краматорське УВП УТС») про стягнення боргу за  договором позики.
В обґрунтування позовної заяви зазначив, що01 червня 2018 року він надав підприємству   ПОГ «Краматорське УВП УТС»,  позику у розмірі 5 000 доларів США, що підтверджується  Договором позики.
 Відповідно до п.4 Договору строк його дії складає три місяці з дати підписання та отримання позики в розпорядження Позичальника, а саме з 01.06.2018р до 01.09.2018р з можливістю продовження строку договору за згодою Сторін. Додатковою угодою №1 від 01.09.2018 року строк дії Договору було подовжено до 31.12.2018 року,  Додатковою угодою  №2 від 01.01.2019 року строк дії Договору подовжено до 31.06.2019 року.  
08 липня 2019 року позивач направив відповідачу вимогу про повернення позики  протягом 7 (семи) календарних днів із дня отримання вимоги. Однак, відповідач, станом на дату звернення з позовом, кошти не повернув. Просить стягнути з ПОГ Краматорське УВП УТС» на його користь 5000 доларів США, та витрати по сплаті судового збору.
21 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій підтримав позовні вимоги частково та просив стягнути з відповідача 2 500 долларів США . 
Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 20 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ПОГ «Краматорське УВП УТС» на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 01 червня 2018 року у розмірі 2500 доларів США та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1314,18 грн.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 23 квітня 2020 року заяву представника ПОГ Краматорське УВП УТС» задоволено. Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 лютого 2020 року скасовано справу призначено до розгляду.
Відповідно до пояснень наданих позивачем ОСОБА_1 у суді першої інстанції позивач ОСОБА_1 дав дружині ОСОБА_2 довіреність на отримання грошей у відповідача. Згоди на те, щоб повертати борг у гривні, не було, оскільки, він давав дружині довіреність на отримання грошей від ОСОБА_3 у доларах США, а не в гривнях. ОСОБА_3 позичав 5000 доларів США по курсу 28 гривень за 1 долар США. Гроші він позичав саме ПОГ «Краматорське учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих», а не особисто директору. Підприємство повертало борг частинами, при цьому складались видаткові касові ордери, додатково видавались розписки. Він особисто давав розписку про отримання тільки 500 доларів США у грудні 2019 року. Дружина ОСОБА_2 отримувала гроші за довіреністю від відповідача 1000 доларів США у вересні 2019 року, і ще по 500 доларів США у жовтні та листопаді 2019 року. Кожен раз писала розписку про отримання грошей. Іншу частину боргу відповідач не повернув.
У зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача борг за довогором позики у розмірі 2500 доларів США 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. 
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 мотивована тим, що судом не повно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги відсутність розписки про отримання грошових коштів у розмірі 1000 доларів США від 09.2019 року, яка підтверджує фактичне отримання свідком ОСОБА_2 даної суми.
Судом першої інстанції не взято до уваги, що розписка про отримання коштів в розмірі 100004, 00 грн. не містить дати отримання грошових коштів, також сума зазначена прописом не відповідає сумі, яка зазначена цифрами, із наданої розписки не можливо встановити підстави повернення грошової суми, а саме в розписці не зазначено посилання на Договір позики , в якому зазначено, що позика повертається виключно у валюті –Долар США.
ОСОБА_3 під тиском змусив підписати ОСОБА_2 дві розписки, одну на отримання грошей у сумі 1000 доларів США – які фактично отримала ОСОБА_2 , а другу – для підтвердження суми, яку він повинен віддати позивачу. 
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився.
Відповідач ПОГ «Краматорське учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» в судове засідання апеляційного суду не з`явився.
Справа призначалась до розгляду на 28 грудня 2022 року, 01 лютого 2023 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; учасників справи повідомлено судовими повістками, правом на отримання/неотримання яких кожен скористався на власний розсуд, додатково повідомлено надісланням «SMS-повідомлення «Судова повістка про виклик до суду…» підстав для подальшого відкладення розгляду справи з огляду на перегляд в апеляційному суді рішення суду не встановлено.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що на підставі Договору позики, укладеного 01 червня 2018 року, позивач ОСОБА_1 надав в борг відповідачу ПОГ «Краматорське УВП УТС» грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, на строк з 01.06.2018р. до 01.09.2018р.(том 1 а.с. 10-12)
Згідно Додаткової угоди №1 до Договору позики від 01 вересня 2018 року сторони домовилися продовжити строк дії Договору позики до 31.12.2018 року(том 1 а.с. 13)
Відповідно до Додаткової угоди №2 до Договору позики від  01 січня 2019 року строк дії договору  подовжено до 31 червня 2019 року. (том 1 а.с. 14).
08 липня 2019 року позивач направив відповідачу вимогу про повернення позики в розмірі 5 000 доларів США протягом 7 (семи) календарних днів із дня отримання вимоги (том 1 а.с. 15).
01.09.2019 року ОСОБА_1 надав своїй дружині ОСОБА_2 довіреність на отримання грошових коштів, згідно договору позики від 01.06.2018 року.(том 1 а.с. 75)
Відповідно до розписки,яка знаходиться в матеріалах справи ОСОБА_2 25.11.2019 року за довіреністю отримала від відповідача в рахунок погашення боргу за договором позики від 01.06.2018 року 500 доларів США(том 1 а.с. 76).
У вересні 2019 року дружина позивача ОСОБА_2 за довіреністю отримала від відповідача в рахунок погашення боргу за договором позики від 01.06.2018 року 100004,00 грн, що за офіційним курсом НБ України, станом на 04.09.2019 року, складає 4000,00 доларів США (том 1 а.с. 78).
Відповідно до розписки від 23 грудня 2019 року позивач ОСОБА_2 отримав від відповідача в рахунок погашення боргу за договором позики від 01.06.2018 року 500 доларів США (том 1 а.с. 77).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої\ інстанції виходив з того, що відповідачем ПОГ «Краматорське учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» виконано в повному обсязі свої зобов`язання перед позивачем за договором позики від 01.06.2018 року. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного. 
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджується як укладення договору, його умови, а також засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.
Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 (на яку послався суд апеляційної інстанції), від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18) та від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20).
Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.
Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.
При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним.
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 629/5364/13-ц (провадження № 61-22477св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 205/5292/15-ц (провадження № 61-3741св19).
Як вбачається з матеріалів справи 01 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ПОГ «Краматорське УВП УТОС» в особі директора Шугарова Ю.Л., що діє на підставі Статуту укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач ОСОБА_1 надав в борг відповідачу ПОГ «Краматорське УВП УТС» грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, на строк з 01.06.2018р. до 01.09.2018р.
Згідно Додаткових угод до Договору позики, вбачається, що сторони домовилися продовжити строк дії Договору позики від 01.06.2018р до 31.12.2018р (Додаткова угода №1 від 01.09.2018р), а надалі до 31.06.2019р (Додаткова угода №2 від 01.01.2019р).
Таким чином, позивач довів факт отримання відповідачем грошових коштів у позику, на підтвердження чого до суду подано письмовий доказ - оригінал договору позики від 01 червня 2018 року.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи відповідно до видаткового касового ордеру від 04.09.2019 року ОСОБА_3 згідно договору позики від 01.06.2018 року з каси підприємства видано 100004,00 (сто тисяч чотири) грн., що за офіційним курсом НБ України, станом на 04.09.2019 року, складає 4000,00 доларів США. (том 1 а.с. 144) що підтверджується власноруч заповненою та підписаною розпискою про отримання ОСОБА_2 за домовленістю з чоловіком ОСОБА_1 та по його довіреності, від ПОГ «Краматорське УПП УТОС» належну ОСОБА_1 суму у розмірі 100004,00 (сто тисяч чотири) грн.(том 1 а.с. 78).
Відповідно до видаткового касового ордеру від 22 листопада 2019 року ОСОБА_4 згідно договору позики від 01.06.2018 року з каси підприємства видано 12 100 грн., що за офіційним курсом НБ України, станом на 22.11.2019 року, складає 500,00 доларів США. (том 1 а.с. 145)
25 листопада 2019 року дружина позивача ОСОБА_2 за довіреністю отримала від відповідача в рахунок погашення боргу за договором позики від 01.06.2018 року 500 доларів США, що підтверджуються копією розписки, власноруч написаної ОСОБА_2 25.11.2019 року (том 1 а.с. 76)
Відповідно до видаткового касового ордеру від 23 грудня 2019 року позивачу ОСОБА_1 згідно договору позики від 01.06.2018 року з каси підприємства видано 12 000 грн., що за офіційним курсом НБ України, станом на 23.12.2019 року, складає 500,00 доларів США. (том 1 а.с. 146)
Вказані обставини об`єктивно підтверджуються копією розписки, власноруч написаної позивачем 23.12.2019 року.
Наявність боргового документа на руках у боржника підтверджує факт виконання ним зобов`язання (ст. 545 ЦК України).
Відповідно до висновку експерта № 1608 судово-почеркознавчої експертизи складеної 26.01.2022 року, підпис від імені ОСОБА_1 . У графі «підпис одержувача» видаткового касового ордеру № 1176 від 23.12.2019 року виконано самим ОСОБА_1 .
Рукописні записки у розписці на отримання ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 100 004, 00 грн. виконано ОСОБА_2 .
Підпис від імені ОСОБА_2 у графі «В чем и подписываюсь _»розписки на отримання ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 100 0004, 00 грн. виконано самою ОСОБА_2 .
Рукописні записи у розписці на отримання ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 100 0004, 00 грн. виконано під впливом тимчасових природних внутрішніх збиваючих факторів.
Вирішити питання «Чим виконано підпис від імені ОСОБА_2 у графі «В чем и подписываюсь _» розписки на отримання ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 100 004, 00 грн. під впливом збиваючих факторів (природних, штучних)» не виявляється можливим за обставин, викладеним у дослідницькій частині висновку (том 2 а.с. 136-154).
Таким чином, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач ПОГ «Краматорське учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» виконало у повному обсязі свої зобов`язання перед позивачем за договором позики від 01.06.2018, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги що розписку у вересні 2019 року написано ОСОБА_2 під тиском, оскільки дослідивши розписку, оцінивши її зміст, установивши, що оригінал розписки знаходиться у відповідача, доказів неправомірного володіння ним розпискою позивачем не надано, сума зазначена в розписці відповідає сумі вказаній у видатковому касовому ордері, доказів на спростування даних доказів, позивачем не надано. 
Колегія суддів звертає увагу, що для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, тобто насильство розуміється як заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Воно повинне виражатися в незаконних, не обов`язково злочинних, діях. На відміну від насильства, погроза полягає у здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце за наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Вона може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли через обставини, які мали місце на момент його вчинення, були підстави вважати, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам.
Доводи апеляційної скарги, що сума зазначена прописом в розписці про отримання коштів (сто чотири тисячі ) не відповідає  сумі, яка зазначена цифрами  100004, 00 грн.,  колегія суддів до уваги не бере, оскільки  в розписці  ОСОБА_2  цифрами зазначила суму отриману від відповідача 100004 грн. а прописом зазначила сто чотири тисячі, що на думку колегії судді є граматичною помилкою, яка допущена під час його письмово-вербального викладу. 

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.
Рішення    Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2020 року –залищити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її винесення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:  

Судді: