К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року                                                                          місто Київ
 
справа № 369/4223/20
апеляційне провадження № 22-ц/824/718/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Головачова Я.В.,
 
суддів: Вербової І.М., Нежури В.А.,
 
за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Дубас Т.В. від 18 жовтня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ-2" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2020 року ТОВ "ЗАРАЗ-2" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг з урахуванням договірної пені, індексу інфляції та трьох процентів річних.
 
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є співвласником Ѕ квартири АДРЕСА_1 . Власником іншої Ѕ частини квартири є його колишня дружина ОСОБА_2 .
 
Згідно Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 17 травня 2016 року ТОВ "ЗАРАЗ-2" визначено управителем будинку даного багатоквартирного будинку. 
 
На підставі заяви ОСОБА_3 від 1 вересня 2019 року розділено особові рахунки по квартирі АДРЕСА_1 . За відповідачем закріплено особовий рахунок № НОМЕР_1 .
 
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, позивач, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 1 лютого 2019 року по вересень 2020 року в сумі 11 070 грн. 11 коп., яка складається з: заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 9 423 грн. 91 коп.; інфляційних втрат, трьох процентів річних та договірної пені в сумі 1 646 грн. 20 коп.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року позов ТОВ "ЗАРАЗ-2" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЗАРАЗ-2" заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 9 972 грн. 07 коп., що складається з: суми заборгованості в розмірі 9 423 грн. 91 коп., трьох процентів річних в розмірі 378 грн. 98 коп., втрат від інфляції в розмірі 169 грн. 18 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЗАРАЗ-2" судовий збір в розмірі 1 893 грн. 50 коп. В іншій частині позову відмовлено.
 
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що є підставою для стягнення наявної заборгованості. Разом з тим, вимоги про стягнення пені на підставі Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" задоволенню не підлягають, оскільки дія цього нормативно-правового акту не розповсюджується на правовідносини з фізичними особами.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Скаржник зазначає, що суд помилково встановив правовідносини, які виникли між позивачем, як кредитором, та відповідачем, як боржником, а також право позивача вимагати сплати грошей за не надані послуги, визнав встановленими обставини, які були неповно з`ясовані та недоведені і які мають значення для справи. Суд визнав наявність заборгованості на підставі довідки позивача, складеної без первинних документів, на підставі якої не можливо встановити розмір заборгованості, період в який виникла ця заборгованість, а також настання у відповідача строку виконання грошового зобов`язання з оплати таких послуг, обсяг наданих послуг, ціну послуги та інше.
 
Вказував, що у спірній квартирі не проживає з травня 2018 року, а тому жодних комунальних послуг не споживав. Крім того, розділення особових рахунків є незаконним, оскілки він не надав на це згоду. Особові рахунки можуть бути розділені після виділення часток співвласників або визначення порядку користування квартирою, чого у даному випадку зроблено не було.
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ЗАРАЗ-2" зазначає, що позивачем разом з позовною заявою було надано копію договору № 361 від 6 грудня 2016 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідач фактично користувався житлово-комунальними послугами з 1 березня 2016 року та оплачував їх, проте з 1 лютого 2019 року взагалі припинив оплату послуг, у зв`язку з чим у нього виник обов`язок сплатити кошти за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів, які погоджені органом місцевого самоврядування. 
 
ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу не подала.
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 
 
ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив її задовольнити.
 
Представник ТОВ "ЗАРАЗ-2" - Клочкова А.О. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення суду без змін.
 
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та       ОСОБА_2 (по Ѕ).
 
Згідно Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 17 травня 2016 року ТОВ "ЗАРАЗ-2" визначено управителем будинку даного багатоквартирного будинку.
 
6 грудня 2016 року між ТОВ "ЗАРАЗ-2" та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирного будинку.
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано. Змінено прізвище ОСОБА_4 на дошлюбне " ОСОБА_5 ".
 
1 вересня 2019 року ОСОБА_3 з метою уникнення накопичення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг подала заяву про поділ особових рахунків в квартирі АДРЕСА_1 .
 
На підставі вказаної заяви ТОВ "ЗАРАЗ-2" розділило особові рахунки по квартирі. ОСОБА_1 присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 . 
 
Згідно даних по особовому рахунку відповідача, що підтверджується довідкою про нарахування та оплатку житлово-комунальних послуг від 30 вересня 2020 року, у нього наявна заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 1 травня 2019 року по 1 вересня 2020 року в сумі 14 030 грн. 59 коп., яка складається з: заборгованості за постачання теплової енергії в розмірі 8 730 грн. 62 коп., заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 4 464 грн. 28 коп., заборгованості з компенсації витрат теплової енергії на підігрів води в розмірі 226 грн. 28 коп., пені в розмірі 609 грн. 41 коп. (а.с.86-87).
 
У заяві про зміну предмета позову ТОВ "ЗАРАЗ-2" вказало, що станом на момент поділу особових рахунків по квартирі рахувався загальний борг в розмірі 9 213 грн. 36 коп. Після розподілу борг також поділений порівну, а тому загальний розмір заборгованості ОСОБА_6 підлягає зменшенню на 4 606 грн. 68 коп., і становить 9 423 грн. 91 коп.
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон).
 
Статтею 1 вказаного Закону врегульовано, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
 
Відповідно до статті 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
 
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорам та інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
 
Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (далі - Правила).
 
Згідно з пунктом 7 зазначених Правил власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
 
Обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг, утримання будинку і прибудинкової території в будинках (квартирах) приватного житлового фонду покладено на власника і статтею 162 ЖК України.
 
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
 
Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями.
 
З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (частина 1 статті 509 ЦК України).
 
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
Установивши, що відповідач не здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції загалом дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з нього заборгованості з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат.
 
Разом з тим, як убачається з наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості відповідача за період з вересня 2019 року по серпень 2020 року, а також наданих на вимогу апеляційного суду уточнюючих розрахунків, сума боргу складає 9 083 грн. 44 коп.                  (4 606 грн. 68 коп. - заборгованість, яка залишилася після розподілу особових рахунків;     1 941 грн. 54 коп. - заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком;
2 535 грн. 22 коп. - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії), а не  9 423 грн. 91 коп. як зазначив суд першої інстанції.
 
Оскільки розмір основної заборгованості є меншим, то нараховані на підставі частини 2 статті 625 ЦК України інфляційні втрати та три проценти річних також підлягають перерахунку.
 
Сума інфляції розраховується за формулою: (Сума боргу х процент інфляції) і за вказаний позивачем період складає 167 грн. 03 коп.
 
Три проценти річних від простроченої суми розраховуються за формулою: С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, і становить 230 грн.    84 коп.
 
Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості підлягає зміні, шляхом зменшення суму боргу, що стягується з відповідача з 9 972 грн.        07 коп. до 9 481 грн. 31 коп. 
 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності між сторонами договірних відносин і ненадання житлово-комунальних послуг відхиляються колегією суддів, оскільки в матеріалах справи наявна копія договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 6 грудня 2016 року № 361. Чинність цього договору відповідачем у належний спосіб не спростована.
 
Заперечуючи щодо позовних вимог, ОСОБА_1 також зазначає, що він не сплачує за житлово-комунальні послуги, оскільки не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з травня 2018 року так як розірвав шлюб з іншим співвласником квартири і відповідно не користується житлово-комунальними послугами.
 
Такі твердження не можуть бути прийняті судом, оскільки не проживання відповідача у належній йому квартирі не звільняє від обов`язку її утримання, що також передбачено статтею 322 ЦК України.
 
Втім, споживач наділений правом відмовитися від надання послуг у випадку тривалої відсутності в житловому приміщенні.
 
Так, пунктом 6 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"передбачено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
 
Однак, відповідачем не надано доказів, що він звертався до ТОВ "ЗАРАЗ-2" з відповідною заявою про припинення нарахування оплати за певні комунальні послуги.  
 
Посилання скаржника на недоведеність розміру заборгованості також є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
 
Так, рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24 лютого 2016 року № 50 були погоджені та введені в дію тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в АДРЕСА_3 . Встановлено вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території для житлових приміщень за 1 кв.м. загальної площі з урахуванням обслуговування ліфтів в розмірі 6 грн. 48 коп.
 
Рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 квітня 2017 року № 138 збільшено вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території для житлових приміщень за 1 кв.м. загальної площі з урахуванням обслуговування ліфтів в розмірі 7 грн. 99 коп.
 
Рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 листопада 2019 року № 406 встановлено тариф на послуги з виробництва теплової енергії, її транспортування та постачання для споживачів у АДРЕСА_2 в розмірі 1 543 грн.      15 коп./1 Гкал.
 
Таким чином, тарифи за житлово-комунальні послуги були встановлені і затверджені органом місцевого самоврядування, що відповідає вимогам законодавства. Розмір заборгованості відповідає встановленим тарифам. При цьому відповідач не надав суду свого розрахунку наявної у нього заборгованості.  
 
Доводи апеляційної скарги про неправомірність розподілу особового рахунку без згоди відповідача в цілому є слушними, однак ця обставина не може бути підставою для звільнення від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги.
 
Разом з тим, відповідач не позбавлений права оскаржити такі дії ТОВ "ЗАРАЗ-2" в судовому порядку. 
 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на вирішення справи по суті не впливають. 
 
Таким чином, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, що підлягає стягненню з       ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЗАРАЗ-2", з 9 972 грн. 07 коп. до 9 481 грн. 31 коп.
 
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
За правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зменшення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, то відповідно підлягає зменшенню розмір судового збору, з 1893 грн. 50 коп. до 1 800 грн. 36 коп.
 
Також суд враховує, що оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору при поданні апеляційної скарги в розмірі 407 грн. 58 коп.
 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року змінити, зменшити розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ-2", з              9 972 грн. 07 коп. до 9 481 грн. 31 коп., яка складається з: заборгованості за оплату житлово-комунальних послугв розмірі 9 083 грн. 44 коп.; інфляційних втрат в розмірі 167 грн.              03 коп.; трьох процентів річних в розмірі 230 грн. 84 коп. 
 
Відповідно зменшити суму судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ-2", з        1893 грн. 50 коп. до 1 800 грн. 36 коп. 
 
В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.
 
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ-2" (Київська область, Бучанський район, село Чайки, вулиця Валерія Лобановського, 23; код ЄДРПОУ 40166158) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, понесені при поданні апеляційної скарги, в розмірі 407 грн. 58 коп.
 
            Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складений 27 січня 2023 року.

 
Головуючий                                                                      

 

Судді: