ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2933/19  Номер провадження 22-ц/814/2039/23	Головуючий у 1-й інстанції Городівський  О.А.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2023 року	м. Полтава  	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.
суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.
імена (найменування) сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут»
відповідач: ОСОБА_1 
третя особа: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз»
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 року, постановлене суддею Городівським О.А.
по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" до ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, -
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2019 року представник ТОВ "Полтавагаз збут" звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з газопостачання.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 була споживачем природнього газу, що надається в житловий будинок АДРЕСА_1 . Між сторонами укладено договір про надання послуг з газопостачання у формі заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим спочивачам, типова форма якого затверджена постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті спожитих послуг за період з 01 листопада 2018 року по 01 грудня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 96805 грн., яку позивач прохає стягнути на свою користь. Окрім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних в розмірі 2328,65 грн., інфляційних втрат в розмірі 2937,57 грн. та судових витрат в розмірі 1921,00 грн.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 року позов ТОВ "Полтавагаз збут" задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» заборгованість в сумі 102071 грн. 42 коп.
Компенсовано Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати в сумі 1728 грн. 90 коп.
Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 як споживач природного газу зобов`язана здійснювати оплату за спожиті об`єми газу, які визначаються останніми показниками лічильника. Вказано, що виявлення технічної непридатності лічильника для подальшої експлуатації не спростовує його значень зафіксованих до моменту його демонтажу, а доводи відповідачки про механічний вплив на лічильник шляхом удару металевими дверима, що зумовило збільшення показників лічильника, не підтверджено належними та допустимими доказами. На підставі викладеного, місцевий суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявності правових підстав для задоволення позову.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить  рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що внаслідок удару металевими дверима газового лічильника його показники набули нового розташування у бік збільшення, що на її думку виключає правильність його показників спожитого газу. Вказані обставини підтверджуються актом про зняття газового лічильника, актом про припинення газопостачання, актом експертизи лічильника газу в якому було встановлено цілісність пломб на лічильнику газу, не виявлено несанкціонованого втручання в конструкцію лічильника та встановлена його невідповідність вимогам ДСТУ 3336-96 та довідкою про непридатність засобу вимірювальної техніки. Зазначила, що споживання природного газу за 30 днів у розмірі 10792,9 м? на суму 92268,5 грн. є теоретично неможливим, оскільки у заяві приєднанні до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам вказано, що середньомісячнна величина споживання газу в її помешканні в опалювальний період складає 290 м?, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог. 
Від ТОВ «Полтавагаз збут» та АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відзиви мотивовано тим, що при знятті побутового газового лічильника показник спожитого газу ОСОБА_1 становив 26432 м? на який було нараховано суму заборгованості, а виявлення технічної непридатності лічильника для подальшої експлатації не спростовує його значень зафіксованих до моменту його демонтажу.
Від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просила апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 16-17).
ТОВ «Полтавагаз збут» відповідно до ліцензії НКРЕКП від 19.06.2015 № 299052 здійснює постачання природного газу в Полтавській області (а.с. 5).
Споживачем ОСОБА_1 18.03.2016 підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та відкрито особистий рахунок № НОМЕР_1 для здійснення оплати, що підтверджує її згоду на приєднання до умов типового договору постачання природного газу, у відповідності до вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (а.с. 10).
05 лютого 2019 року уповноваженими особами Оператора ГРМ демонтовано засіб вимірювальної техніки газовий лічильник споживача ОСОБА_1 , про що складено відповідні акти (а.с.33).
Відповідно до акту про демонтаж вимірювальної техніки від 05.02.2019 причиною демонтажу є підозра на позоштатний режим роботи (а.с. 33, зворотня сторона).
На момент демонтажу лічильника зафіксовано його показник, який становив 26432 м. куб.
07 лютого 2019 року було проведено експертизу лічильника, за наслідками якої встановлено, що він не відповідає вимогам ДСТУ 3336-96 та Р50-071-98, що засвідчено актом № 13725 (а.с. 35).
Непридатність лічильника посвідчена довідкою ДП «Полтавський науково-технічний центр стандартизації, сертифікації та метрології» № 13725/13-ТЗ від 07.02.2019 (а.с. 36).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність та обгрунтованість позовних вимог, оскільки виявлення технічної непридатніості лічильника для подальшого використання не спростовує його значень зафіксованих на момент демонтажу, тому розрахунок заборгованості є правильним.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком міцевого суду з наступних підстав.
Відносини, які виникли між сторонами спору, є правовідносинами, пов`язаними з постачанням та споживанням природного газу, та регулюються ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, та іншими нормативно-правовими актами України.
Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу.
Статтею 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що ринок природного газу - це сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.
Відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Відповідно до  статті 714 ЦК України  за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу, якщо він фактично споживав його. 
Даний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Відповідно до абз. 1 п. 1 глави 4 Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.
Згідно з п. 4 глави 4 Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.
У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу.
Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.
Відповідно до п. 1 глави 7 Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.
У зв`язку з наявністю заборгованості за використаний газ 26 лютого 2019 року оператором ГРМ було припинено газопостачання за адресою АДРЕСА_1 шляхом перекриття запірного пристрою та встановлення інвентарної глушки на ввідному крані і стрічки, що підтверджується відповідним актом (а.с. 34).
Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «Полтавагаз збут» просило стягнути зі споживача ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ у сумі 96805,20 грн. надавши розрахунок заборгованості.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (п. 81 зазначеної постанови) вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона, якщо інша сторона не надала доказів протилежного. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 (п.  41). Тобто, тягар доведення факту надання послуг покладається на позивача, який звертається до суду з позовом про стягнення оплати за надані послуги. 
При дослідженні карточки абонента ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) та розрахунку нарахувань за спожитий природний газ вбачається, що показник лічильника за спожитий газ за листопад 2018 року становив 15040 м?, сплачено споживачем - 1050,56 грн., заборгованість становить 233,36 грн., за грудень 2018 року показник лічильника становив 15317 м?, спожито 277 м? природного газу та нарахована заборгованість в сумі 2601,31 грн., за січень 2019 року показник спожитого газу становив 15744 м?, спожито 427 м?, оплачено ОСОБА_1 1715 грн., заборгованість становить 4536,70 грн., за лютий 2019 року показник лічильника становив 26432 м?, спожито 10688 м?, заборгованість становить 96805,20 грн., яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 .
Колегія суддів керуючись принципом розумності та справедливості, враховуючи технічну непридатність лічильника, яка встановлена актом експертизи № 13725 та довідкою про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 13725/13-ТЗ, погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неможливості спожиття відповідачем за лютий 2019 року природного газу у обсязі 10688 м?.
Інших належних та допустимих доказів споживання ОСОБА_1 вищевказаного розміру природного газу матеріали справи не містять.
Таким чином, за лютий 2019 року з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за спожитий природний газ за плановою величиною середньомісячного споживання природного газу на рівні 290 м. куб., яка вказана у заяві приєднанні до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, яка укладена між сторонами.
Отже, за лютий 2019 року з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 2479,21 грн. (290 м. куб. ? 8,549 грн. (вартість за 1 м. куб. природного газу).
Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за спожитий природний газ за період з 01 листопада 2018 року по 26 лютого 2019 року (припинено газопостачання) становить 7015,91 грн. (4536,7 грн. + 2479,21 грн.).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно споживача сплатити товариству коштидо звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обов`язок споживача сплатити товариству кошти за отримані послуги з газопостачання випливає з приписів ст.ст. 526, 611, 901, 903 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно розрахунку інфляційних втрат, який наданий позивачем та перевірений судом вбачається, що за грудень 2018 року індекс інфляції становив 100,800 %, враховуючи суму боргу 233,26 грн. втрати від інфляції становлять 1,87 грн., за січень 2019 року індекс інляції 101,000 %, сума боргу – 886,31 грн., втрати від інфляції 8,86 грн., за лютий 2019 року індекс інфляції становить 100,500 %, сума боргу 4536,70 грн., втрати від інфляції 22,68 грн.
За період з березня 2019 року по травень 2019 року включно розмір інфляції становить 103,00 %, позивач просив стягнути за даний період інфляційні втрати у сумі 2904,16 грн. виходячи із суми боргу у розмірі 96805,20 грн. 
Проте, колегія суддів при перегляді даної справи прийшла до висновку, що даний розмір заборгованості є необгрунтованим та становить 7015,91 грн., на яку відповідно має обраховуватися інфляційні втрати, що становить за даний період 210,48 грн.
Таким чином, загальна сума інфляційних втрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 становить 243,89 грн.
Відповідно до розрахунку позивача 3 % річних по простроченій заборгованості ОСОБА_1 з 11.12.2018 по 09.01.2019 враховуючи суму боргу у розмірі 233,26 грн. становить 0,58 грн., з 11.01.2019 по 10.02.2019 на суму заборгованості 886,31 грн. складає 2,26 грн., з 11.02.2019 по 10.03.2019 на суму боргу 4536,70 грн становить 10,44 грн., за період з 11.03.2019 по 26.12.2019 на сум боргу 96805,20 грн. складає 2315,97 грн. 
Враховуючи встановлені судом обставини справи, 3 % річних за період з 11.03.2019 по 26.12.2019 має обраховуватися на визначену судом суму заборгованості у розмірі 7015,91 грн. та відповідно становить за даний період 167,80 грн.
Таким чином, загальний розмір 3 % річних за період з 11.12.2018 по 26.12.2019 становить 181,08 грн.
Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 7440,88 грн. (7015,91 грн. (сума заборгованості за спожитий природний газ) + 243,89 грн. (інфляційні втрати) + 167,80 грн. (3% річних)). 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга   ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Полтавагаз збут».
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно матеріалів справи, ТОВ «Полтавагаз збут» сплатило 1728,90 грн. судового збору при подачі позову до суду першої інстанції (а.с. 1). 
Позовні вимоги ТОВ «Полтавагаз збут» задоволено частково на 7,29 %.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, яка відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закоун України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
Таким чином, позивачу необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленом Кабінетом Міністрів України судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції пропорційно задоволеному позову у сумі 126,04 грн. 
Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення місцевого суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Таким чином, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягав сплаті судовий збір у сумі 2593,35 грн.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена на 92,71 %.
Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та звільнення відповідачки від сплати судового збору з ТОВ «Полтавагаз збут» за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2404,30 грн.
Таким чином, з ТОВ «Полтавагаз збут» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2278,26 грн. (2404,30 грн. (за розгляд справи в суді апеляційної інстанції) – 126,04 грн. (сума, яка підлягає компенсації позивачу за рахунок держави за розгляд справи в суді першої інстанції). 
Керуючись ст. ст. 367, 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 382, 383 ЦПК України, суд, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" до ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" заборгованість у сумі 7440,88 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" на користь держави судовий збір у розмірі 2278,26 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:  О. Ю. Кузнєцова

Судді  Г. Л. Карпушин

Л. М. Хіль