Справа № 343/1858/21 
Провадження № 22-ц/4808/198/23 
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі 
головуючої                Пнівчук О.В.
суддів:                 Бойчука І.В., Томин О.О.
з участю секретаря         Мельник О.В.,         
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Долинського районного суду від 18 жовтня 2022 року, в складі судді Тураша В.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,
в с т а н о в и в:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3 , у якому з урахуванням уточненої позовної заяви,  просив виключити із актового запису №8 від 15 травня 2003 року про народження ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Оболоня Долинського району зареєстрованого виконавчим комітетом Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, відомості про батька дитини - ОСОБА_1 .
Позовні вимоги мотивував  тим, що  в липні 2021 року на його адресу надійшла ухвала від 01.07.2021 Долинського районного суду про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
Відповідно до рішення Долинського районного суду з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття. Аліменти він платив вчасно та у встановленому судом розмірі, заборгованості не має.
Зазначає, що в червні 2021 року він довідався, що не є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Вказує, що заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі №2-415/2012 від 24.04.2012 року він за позовом ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав відносно ОСОБА_3 . 
Вважає, недобросовісною поведінку відповідачки, ОСОБА_2 та введення його в оману щодо батьківства відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У зв`язку з наведеним бажає оспорити своє батьківство відносно ОСОБА_3 , оскільки відомості про нього, як батька в актовому записі про народження дитини призводить до порушення його прав, стягнення з нього аліментів до досягнення 23 років ОСОБА_3 , батьком якого він не являється.
Він перебуває в шлюбі з іншою жінкою ОСОБА_4 , з якою має двох дітей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а тому утримуючи особу, біологічним батьком якої не являється, він не в повній мірі виконує батьківські обов`язки перед своїми рідними дітьми. Окрім того, будуть обмежені їх права в майбутньому і після його смерті, оскільки ОСОБА_3 являтиметься рівноцінним спадкоємцем.
Заочним рішенням Долинського районного суду від 18 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.
Зазначає, що судом не враховані наявні в матеріалах справи докази порушення прав позивача, оскільки відомості про нього як про батька в актовому записі про народження дитини призводять до стягнення аліментів до досягнення 23 років ОСОБА_3 , батьком якого він не являється.
Вважає, що стягнення аліментів на утримання повнолітньої особи, яка не є рідним сином позивача, призводить до обмеження у правах членів сім`ї ОСОБА_1 , зокрема дружини ОСОБА_4 , яка є особою з інвалідністю та потребує посилених витрат на лікування та підтримання стану здоров`я, а також двох їх спільних дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Суд першої інстанції не допитав свідка ОСОБА_7 , пояснення якої також є доказом порушення прав позивача.
Встановивши, що причиною не проведення судової молекулярно-генетичної експертизи є неявка на експертизу відповідачки та третьої особи, суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону не надав цим обставинам, а також відповідним доводам позивача, належної правової оцінки.
Вказує, що представником позивача адвокатом Стецькова-Бондар Л.Ф. подано заяву лише про проведення судового засіданні від 18.10.2022 року без представника за участі позивача.
Просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Правом на подачу відзиву сторони не скористались.
Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_8 на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його представника.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судове рішення, згідно ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене судом першої інстанції вищезазначеним вимогам відповідає.
Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду належних обґрунтувань щодо того, чим порушено, оспорено або не визнано його права, свободи чи інтереси внаслідок існування відомостей щодо його батьківства у актовому записі про народження ОСОБА_3 , який станом на момент звернення до суду із даним позовом досяг повноліття.
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 15.05.2003, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 8. Його батьками записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_9  (а.с.9).
Актовий запис про народження ОСОБА_3 , здійснено 15.05.2003 на підставі спільної заяви батьків: ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , що не заперечив позивач.
Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.04.2012 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29-30).
Встановлено також, що заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20.10.2021 року в справі №343/1200/21, стягнуто з   ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі   1/4  частини всіх видів заробітку  (доходу) відповідача  щомісячно, починаючи з 01 липня 2021 року і проводити  до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше як до  досягнення ним  23 років (а.с.182-183).
Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про виключення із актового запису про народження ОСОБА_3 , відомостей про нього, як батька дитини, посилався на те, що у червні 2021 року довідався про те, що не являється біологічним батьком ОСОБА_3 . Про вказану обставину повідомила його дочка ОСОБА_10 , яка перебуваючи у селищі Вигоді Долинського району дізналася про цю інформацію.
Відповідно до положень ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Завданням цивільного судочинства, згідно ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч. 1,2 ст. 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановлено, що позивач посилаючись на те, що предметом доказування в заявленому ним позові є відсутність кровного споріднення між особою записаною батьком і дитиною подав до суду клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.
Ухвалою Долинського районного суду від 13 червня 2022 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 та призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої поставлено питання: Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .?
Проведення експертизи доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Згідно повідомлення судового експерта від 22.08.2022 року, 29.07.2022 року та 22.08.2022 для відбору експериментальних зразків до Вінницького НДЕКЦ МВС з`явився лише ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3 не з`явилися.
Відповідно до положень ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Так, у заяві адвоката Комарницького Е.Г. представника ОСОБА_2 від 22.11.2022 року щодо клопотання позивача про призначення в справі молекулярно-генетичної експертизи зазначено, що ОСОБА_11 (у актовому записі про народження якого позивач просить виключити відомості про нього як батька), який є носієм генетичного матеріалу проживає та навчається у загально-технічному ліцеї Кондорсе, який знаходиться в м. Монреалль, Франція та зареєстрований в реєстрі навчального закладу 1ERE1, тому відбір генетичного матеріалу з урахуванням інтересів дитини необхідно здійснити за місцем його проживання, або найбільш сприятливим місцем відбору для генетичного матеріалу. 
У заяві також зазначено, що ОСОБА_12 05.11.2021 року звернувся до префектури поліції Парижа з проханням про отримання виняткового дозволу на проживання, у зв`язку з чим не може покидати територію Франції, так як орієнтовний термін розгляду даного прохання 9 місяців.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про необхідність з`явитися до Вінницького НДЕКЦ МВС для відбору експериментальних зразків 29 липня 2022 року та 22 серпня 2022 року. У зв`язку з наведеним у суду відсутні підстави для висновку про те, що відповідачка та третя особа ухиляються від участі в експертизі, а відтак відсутні підстави, передбачені ст. 109 ЦПК України, для визнання факту, для з`ясування якого експертиза була призначена.
Колегія суддів зауважує, що апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема те, що судом не висвітлено позицію суду щодо судово-молекулярної експертизи та прийняття рішення без допиту свідка ОСОБА_10 , разом з тим в апеляційній скарзі не ставить питання про призначення такої експертизи та допис свідка ОСОБА_10 в апеляційній інстанції.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості його позовних вимог, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні його позову.
Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування не встановлено.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 18 жовтня 2022 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 січня 2023 року.

Головуюча                                                      О.В. Пнівчук
Судді:                                                                І.В. Бойчук                                                                                                О.О. Томин