ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/2656/17                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                        Мєзєнцева Є.І.
                                                  Собківа Я.М.
При секретарі:                              Шепель О.О.
          
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЕЯ-ЛТД» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЕЯ-ЛТД» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (ВП) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ-ЛТД" (далі – ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД", позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання незаконним та скасування рішення від 18 липня 2016 року № 25096/10/26-55-08-05, зобов`язання вчинити дії. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва замінено відповідача в адміністративній справі - Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (відокремлений структурний підрозділ) (далі – ГУ ДПІ у місті Києві, відповідач).
Позов обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість та додатків до неї за червень 2016 року, оскільки Податковий кодекс України не містить положень, які б зобов`язували платника податку подавати податкову звітність з ПДВ виключно в електронній формі. Також позивач посилався на те, що оскаржуване рішення прийнято не уповноваженим суб`єктом та з посиланням на документи, які не є нормативно правовими актами. Крім того, позивач зазначив про те, що його реєстрацію платником податку на додану вартість було анульовано незаконно.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2022 року даний адміністративний позов залишено без задоволення.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не дотримано роз`яснень щодо подання податкової звітності платником податків, якому анульовано свідоцтво, а тому така декларація не може бути визнана прийнятою. Позивачем порушено порядок подання податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року, оскільки останнім порушено порядок її направлення, а саме: особисто у паперовій формі, замість електронної форми, що є також підставою для визнання її неприйнятою. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТО "Нікея-ЛТД" подало апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив. 
Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 2 статті 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997  року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022 та від 12 серпня 2022 року № 573 строк дії воєнного стану в Україні було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. 
Враховуючи те, що розгляд апеляційної скарги здійснюється в умовах воєнного стану, що суттєво обмежує можливість вирішення справи у строк, встановлений статтею 309 КАС України, колегія суддів з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу в умовах діючого воєнного стану, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ-ЛТД" як юридична особа зареєстроване 06 червня 2005 року за номером запису 1 070 102 0000 009384. 
22 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" та Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві укладено договір про визнання електронних документів та в подальшому переукладений за №9258630649.
З 08 червня 2005 року ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" перебуває на обліку Державної податкової інспекції як платник податку та з 13 червня 2005 року є зареєстрованим платником податку на додану вартість.
Рішенням ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 25 червня 2016 року №485/26-55-12-05 анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД". На підставі цього рішення ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" позбавлене індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість 33546852657. 
14 липня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікея - ЛТД" подано до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві декларацію з податку на додану вартість з додатками 2, 3, 4, 5 за звітний період червень 2016 року на паперових носіях з додатковими письмовими поясненнями.
За результатами перевірки поданої декларації Державна податкова інспекція у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві листом від 18 липня 2016 року № 25096/10/26-55-08-05 "Про відмову у прийнятті" повідомила позивачу наступне: "Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві повідомляє, що з 1 січня 2011 року справляння статків і зборів та порядок їх адміністрування визначається Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-V1.
Порядок реєстрації та обліку платників податку на додану вартість регулюється ст. 180 та 181 Податкового Кодексу України.
Наказом Міністерства фінансів України за №21 від 28 січня 2016 року затверджено форму декларації та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість.
Відповідно до ст.49 п.49.8 Податкового Кодексу України, прийняття податкової декларації є обов`язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.
Слід відмітити, що свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД» за ІПН 335468526557 анульоване 25 травня 2016 року. Відповідно до п. 184.6 ст. 184 Податкового Кодексу України, у разі анулювання реєстрації особи як платника податку, останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.
Окрім того, листом від ДФС України за № 17098/7/99-99-11-03-01-07 від 14 травня 2015 року надано роз`яснення щодо порядку та термінів подання податкової звітності від платників податків, яким анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість.
У зв`язку з вищезазначеним, та керуючись п.49.11 ст.49 Податкового Кодексу України, декларація з ПДВ за червень 2016 року та копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за червень 2016 року ТОВ «Нікея-ЛТД» не прийняті, як податкові звіти."
Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до суду.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (у редакції Закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.
Відповідно до пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. 
Пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. 
Згідно пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. 
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ (набрав чинності 01 січня 2015 року) були внесені зміни до ПК України, зокрема п. 49.4 доповнено абз. 2 такого змісту: "Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством". 
Аналогічно п. 2 розд. ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року № 966, що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 жовтня 2014 року за № 1267/26044 та діяв до 01 лютого 2016 року, передбачено, що декларація та додатки до неї, а також інша податкова звітність з податку на додану вартість, зазначена у пункті 8 розділу І цього Порядку, подаються до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством 
Наведені норми права встановлюють інші, спеціальні вимоги, щодо подачі податкової декларації з податку на додану вартість, яка має бути подана виключно в електронній формі. Отже, у даному конкретному випадку норма п. 49.3 статті 49 ПК України застосуванню не підлягає, а у платника податку відповідно відсутнє право подачі декларації з податку на додану вартість у паперовому вигляді. 
Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подача податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період червень 2016 року в електронному вигляді є обов`язком позивача.
Відповідно до п. 49.8 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Нормами п. 49.9 статті 49 цього Кодексу визначено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
Отже, обов`язок зареєструвати податкову декларацією платника податку виникає у контролюючого органу за умови дотримання таким платником податку вимог статті 49 ПК України, якою, зокрема, визначено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно, встановивши, що податкову декларацію подано не передбаченим законом способом, у податкового органу не виникає обов`язку з її реєстрації, а отже і прийняття такої декларації.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2020 року у справі №810/101/16, у якій Верховний Суд зауважив, що не подання декларації у належний спосіб унеможливлює відображення визначених нею відомостей в податковій звітності в базах податкового органу, зважаючи на похідний характер цієї вимоги та передчасність її пред`явлення у межах спірних відносин відсутні підстави для задоволення позову у цій частині.
З податкової декларації ТОВ «Нікея-ЛТД» з податку на додану вартість за червень 2016 року вбачається, що зазначена податкова звітність складена з дотриманням приписів статті 48 ПК України, однак, вона подана позивачем до податкового органу на паперових носіях.
Проте, слід зазначити, що недотримання ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" форми подання податкової декларації з ПДВ за червень 2016 року не слугувало підставою прийняття рішення від 18 липня 2016 року.
Водночас, відмова контролюючого органу у прийнятті цієї податкової звітності пов`язана із тим, що свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «Нікея-ЛТД» за ІПН 335468526557 було анульоване 25 травня 2016 року, що на думку відповідача, унеможливлює подачу позивачем податкової звітності з ПДВ. 
За змістом підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.
Відповідно до пункту 184.1 статті 184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.
За пунктом 184.5 статті 184 Кодексу з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.
Відповідно до пункту 184.6 статті 184 Податкового кодексу України у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.
Згідно пункту 5.10 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2014 року №1130, рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду.
Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності такого рішення актам законодавства, а також у разі скасування судових рішень чи записів у Єдиному державному реєстрі, на підставі яких було прийняте рішення про анулювання реєстрації.
Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за самостійним рішенням контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.
У разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням таких особливостей:
1) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи відсутня наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється;
2) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована платником ПДВ повторно, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ;
3) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, дата анулювання реєстрації відповідає даті, що передує дню переходу особи до застосування відповідної ставки єдиного податку, а причина анулювання -    підпункту "в"  пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу. Анулювання реєстрації проводиться за заявою про анулювання реєстрації платника ПДВ або за рішенням контролюючого органу;
4) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи є анульованою наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ, а дата та причина анулювання реєстрації - даті та причині анулювання повторної реєстрації.
Отже, якщо контролюючим органом особі анульовано реєстрацію платника ПДВ, то така особа втрачає всі права і обов`язки платника ПДВ. 
Якщо у подальшому за рішенням судового органу, яке набрало законної сили, відбувається поновлення реєстрації особи платником ПДВ, то дата реєстрації такої особи платником ПДВ не змінюється.
Колегією суддів встановлено, що рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість було оскаржене ТОВ «Нікея-ЛТД» у судовому порядку.
Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року у справі № 826/15293/16 за позовом ТОВ «Нікея-ЛТД» до ДФС України, ДФС у м. Києві, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, Уповноваженої Верховної Ради України Денисової Л.Л. зокрема про визнання незаконним та скасування рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві № 485/26-55-12-05 від 25 травня 2016  року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Нікея-ЛТД» - скасовано, позовні вимоги задоволено частково. Зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25 травня 2016 року № 485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД».
Починаючи з дати анулювання реєстрації особи платником ПДВ до дати відновлення такої реєстрації на підставі прийнятого судовим органом рішення, яке набрало законної сили, особа не зобов`язана складати податкові накладні та не має права на формування податкового кредиту і отримання бюджетного відшкодування ПДВ. Крім того, така особа не подає податкову звітність з ПДВ за цей період.
Після набрання законної сили судовим рішенням про визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття.
Таке рішення податкового органу не може створювати будь-яких правових наслідків для платника податку. Протиправно анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, у тому числі в період від дати прийняття контролюючим органом рішення про анулювання такого свідоцтва до набрання чинності відповідним рішенням суду.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі №804/6726/16.
У зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі №826/15293/16, відновлено реєстрацію ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" як платника ПДВ та, як наслідок, право подавати звітність з ПДВ.
Станом на дату ухвалення спірного судового рішення дані реєстру платників ПДВ містять запис про дату реєстрації ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" – 13 червня 2005 року.
Разом з тим, станом на час прийняття спірного рішення від 18 липня 2016 року № 25096/10/26-55-08-05, ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" не було платником ПДВ, що свідчить про обґрунтованість висновку вказаного рішення про відсутність у такій декларації обов`язкових реквізитів, передбачених пунктом 48.4 статті 48 ПК України, адже якщо особа не зареєстрована як платник ПДВ у податковій декларації з ПДВ об`єктивно буде відсутній такий обов`язковий реквізит як індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період. Навіть якщо платник податків, якому анульовано реєстрацію як платника ПДВ, зазначає у податковій декларації свій індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру ПДВ, такий реквізит податкової декларації не відповідає вимозі достовірності.
У постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року по справі №804/6726/16 зазначено, що протиправно анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, у тому числі в період від дати прийняття контролюючим органом рішення про анулювання такого свідоцтва до набрання чинності відповідним рішенням суду. Після набрання законної сили рішенням про задоволення позовних вимог та визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття. Таке рішення податкового органу не може створювати будь-яких правових наслідків для платника податку.
Водночас, у постанові від 30 січня 2019 року у справі №826/3793/17 Верховний Суд проаналізував аналогічні розглядуваним правовідносини та зауважив, що чинність анулювання реєстрації ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" як платника податку згідно рішення від 25 червня 2016 року №485/26-55-12-05 станом на час прийняття спірного рішення про відмову у прийнятті податкової декларації ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" з ПДВ за липень 2016 року унеможливлює прийняття поданої ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" у серпні 2016 року податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2016 року, відтак судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок про те, що у спірних правовідносинах ДПІ діяла відповідно до вимог чинного законодавства, у межах своєї компетенції та без порушень законних прав та інтересів позивача, що унеможливлює задоволення адміністративного позову.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21 серпня 2018 року у справі №810/3508/17, від 18 червня 2019 року у справі №810/1702/18.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування рішення від 18 липня 2016 року № 25096/10/26-55-08-05.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, задоволення позовної вимоги про зобов`язання контролюючий орган прийняти податкову декларацію ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" з ПДВ за червень 2016 року з додатками та доповненням до неї, з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих документів, свідчитиме про зобов`язання відповідача до вчинення дій, які суперечать вказаним положенням ПК України та висновкам Верховного Суду, оскільки до подання ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" відповідної податкової звітності з ПДВ у електронній формі суд не може зобов`язати контролюючий орган прийняти таку звітність.
На підставі вищенаведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Згідно ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ-ЛТД" - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2022 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2022 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Є.І. Мєзєнцев
                                                                                                    
                                                                                                    Я.М. Собків