ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/14716/21                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 березня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В. 
суддів:                     Аліменка В.О., Черпіцької Л.Т.,      

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення № 622 від 17 вересня 2021 року двадцятої сесії восьмого скликання Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні, Петрівської територіальної громади Вишгородського району Київської області, в межах села Старі Петрівці Вишгородського району, площею 1488,39 м2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);
- зобов`язати Петрівську сільську раду Вишгородського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні, Петрівської територіальної громади Вишгородського району Київської області, в межах села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, площею 1488,39 м2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю:
Визнано протиправним та скасовано рішення Петрівської сільської ради № 622 від 17 вересня 2021 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні, Петрівської територіальної громади Вишгородського району Київської області, в межах села Старі Петрівці Вишгородського району, площею 1488,39 м2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Зобов`язано Петрівську сільську раду Вишгородського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні, Петрівської територіальної громади Вишгородського району Київської області, в межах села Старі Петрівці Вишгородського району, площею 1488,39 м2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно з клопотанням від 05.08.2021 року.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що бажана позивачем земельна ділянка належить на праві приватної власності ОСОБА_2  і тому не може бути надана для відведення безоплатно у власність ОСОБА_1 .  
Крім цього, відповідач вказує, що був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву, оскільки ухвала про відкриття провадження йому не надходила.
Також відповідач вважає зобов`язання надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки втручанням у дискреційні повноваження органу. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2023 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .
05.08.2021 позивач звернувся до Петрівської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні, Петрівської територіальної громади Вишгородського району Київської області, в межах села Старі Петрівці Вишгородського району, площею 1488,39 м2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
До клопотання позивачем додані: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія документу, що посвідчує особу заявника та РНОКПП.
Згідно з рішенням Петрівської сільської ради № 622 від 17 вересня 2021 року "Про відмову у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", відповідачем вирішено відмовити позивачеві у наданні запитуваного дозволу, у зв`язку з тим, що бажані місця розташування земельних ділянок співпадають (накладаються) на земельні ділянки приватної власності з кадастровими номерами 3221887801:03:208:0013, 3221887801:03:208:0012 відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру. 
Вважаючи відмову у надані дозволу на розробку проекту землеустрою протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що відповідачем не надано документів, які б підтверджували, що була проведена перевірка, відповідно до результатів якої встановлено невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів та нормативно-правовим актам та жодних доказів на підтвердження   накладення земельної ділянки, що обрана позивачем, на інші земельні ділянки. Застосовуючи принцип правової визначеності, як одну із визначальних вимог до рішень суб`єкта владних повноважень, суд переконаний, що рішення про відмову у наданні дозволу позивачеві має бути вмотивованим та містити обґрунтування відмови із наведенням конкретних, а не загальних   підстав для цього.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до приписів частини третьої статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо, зокрема, справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Оскільки однією з підстав апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції є довод про те, що про розгляд справи Петрівській сільській раді стало відомо вже тоді, коли на електронну пошту було отримано рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості скористатись своїхм правом на відзив, колегія суддів вважає необхідним першочергово перевірити зазначені доводи, оскільки останні, за уомви їх підтвердження, є обов`язковою підставою для скасування рішення суду. 
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року було відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та встановлено строк для подачі відзиву (а.с. 66).
Матеріалами справи підтверджується, що копію ухвали Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року про відкриття провадження у справі № 320/14716/21 було отримано Петрівською сільською радою 29 грудня 2021 року представником Слєпуха, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 69). 
Відтак, доводи апелянта про неможливість скористатись правом на відзив з огляду на неповідомлення про розгляд справи спростовуються наявним в матеріалах справи зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.  
Переглядаючи висновки Київського окружного адміністративного суду в контексті інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Приписи ч. 2 ст. 4 ЗК України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Згідно п. «б» ч. 1 ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються в тому числі на таку категорію, як землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови.
За правилами ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно ч. ч. 3-4 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до пункту «г» частини 1 статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. 
З наведеного випливає, що законодавцем гарантовано право безоплатної передачі земельної ділянки громадянину у власність, зокрема, у межах норм безоплатної приватизації, порядок проведення якої регламентовано положеннями ст. 118 Земельного кодексу України.
Так, згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Отже, частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №813/481/17, від 18.10.2018 у справі №527/43/17, від 25.02.2019 у справі №347/964/17, від 22.04.2019 у справі №263/16221/17 та від 18.05.2022 у справі № 826/8577/17.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Петрівської сільської ради № 622 від 17 вересня 2021 року «Про відмову у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», відповідачем вирішено відмовити позивачеві у наданні запитуваного дозволу, у зв`язку з тим, що бажані місця розташування земельних ділянок співпадають (накладаються) на земельні ділянки приватної власності з кадастровими номерами 3221887801:03:208:0013, 3221887801:03:208:0012 відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру. 
Таким чином, колегія суддів наголошує, що вказана відповідачем в оскаржуваному рішенні підстава відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повінстю відповідає законодавчо визначеній підставі ч. 7 ст. 118 ЗК України - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації. 
До апеляційної скарги Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області надала копію витягу з Технічної документації із інвентаризації земель адміністративно-територіальної одиниці села Старі Петрівці Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, яким підтверджується, що земельна ділянка, позначена в графічних матеріалах, як бажана ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), накладається на земельні ділянки, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 . 
Вищевикладеним підтверджується те, що розташування запитуваної позивачем до відведення у власність земельної ділянки не відповідає вимогам містобудівної документації села Старі Петрівці, оскільки позивач бажає отримати земельну ділянку з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, в той час як остання розташовується на землях приватної власності іншої особи. 
В даному випадку відповідачем під час апеляційного розгляду було надано    докази, які підтверджують факт існування тих обставин, які були покладені ним в якості підстави для прийняття спірного рішення, а саме те, що бажана позивачем земельна ділянка накладається на земельні ділянки приватної власності.
Відтак, вказана в оскаржуваному рішенні Петрівської сільської ради № 622 від 17 вересня 2021 року «Про відмову у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» підстава відповідає визначеній законодавством підставі для такої відмови та підтверджується матеріалами справи. 
Суд першої інстанції передчасно дійшов висновку, що відповідачем не надано документів, які б підтверджували накладення земельної ділянки, що обрана позивачем, на інші земельні ділянки, і як наслідок, дійшов помилкових висновків про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року - задовольнити. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                                                                              Л.В. Бєлова 

Судді                                                                                                                                                                                          В.О. Аліменко, 

                                                                                                     Л.Т. Черпіцька