СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року                             м. Харків                        Справа № 922/5070/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя  Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Щербакової Валентини Леонідівни, м.Харків, вх. № 275 Х/2 на рішення Господарського суду Харківської області від 17.01.2023, ухвалене суддею Шарко Л.В. у приміщенні Господарського суду Харківської області 17.01.2023 о 16 год. 21 хв. (повне рішення складено 27.01.2023) у справі №922/5070/21 
за позовом Харківської міської ради, м.Харків,
до Фізичної особи - підприємця Щербакової Валентини Леонідівни, м.Харків, 
про стягнення 330550,28 грн,

ВСТАНОВИВ:
Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила стягнути з ФОП Щербакової В.Л. орендну плату за користування земельною ділянкою за договором оренди №88106/04 від 25.10.2004 за період з 01.01.2019 по 30.06.2021 в сумі 330550,28 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.01.2023 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Щербакової В.Л. заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди №88106/04 від 25.10.2004 за період з 01.05.2020 по 30.06.2021 в сумі 170320,83 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2554,81 грн.
В обґрунтування вказаного рішення місцевий господарський суд зазначив наступне: рішенням Господарського суду Харківської області від 09.02.2015, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 23.06.2015 у справі № 922/5756/14, позов Харківської міської ради до ФОП Щербакової В.Л. про внесення змін до договору задоволено частково, внесено зміни до договору оренди землі від 25.10.2004, зареєстрованого за № 88106/04, у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки, зокрема, в частині зміни розміру орендної плати за користування земельною ділянкою по пр. Гагаріна, 24 у м. Харкові площею 0,0554 га у зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 (рішення набрало законної сили 08.04.2015), отже, розмір орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою по пр. Гагаріна, 24 у м. Харкові площею 0,0554 га згідно з розрахунком від № 408/14 від 07.11.2013 на рік становить 4,8 % від її нормативної грошової оцінки і складає 80216,64 грн., або в місяць - 6684,72 грн, тому, за твердженнями позивача, ФОП Щербакова В.Л. починаючи з 09.04.2015, тобто дати набуття законної сили рішення суду, яким внесено зміни до договору, повинна була сплачувати новий розмір орендної плати, визначений в судовому рішенні з урахуванням індексів інфляції. Суд першої інстанції зазначив, що, як вказує позивач, заборгованість зі сплати з орендної плати за ФОП Щербаковою В.Л. як сторони по договору оренди землі від 25.10.2004 за №88106/04 за користування земельною ділянкою загальною площею 0,0554 га по пр. Гагаріна, 24 у м. Харкові складає 330550,28 грн (331350,28 грн – 800 грн), а саме, за період з 01.01.2019 по 30.06.2021, проте, матеріалами справи встановлено, що рішенням Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 по справі №922/3109/20 вже було стягнуто з Фізичної особи-підприємця Щербакової В.Л. на користь Харківської міської ради заборгованість по орендній платі в розмірі   342421,85 грн за період з лютого 2018 року по квітень 2020 року. За таких обставин, суд першої інстанції вказав, що за період з січня 2019 по квітень 2020 року орендна плата в сумі 160229,45 грн вже була стягнута з відповідача в межах справи №922/3109/20, а тому не підлягає повторному стягненню. Водночас, встановивши, що станом на момент розгляду справи відповідач не сплатив заборгованості по орендній платі за період з 01.05.2020 по 30.06.2021 в сумі 170320,83 грн та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу, місцевий господарський суд із посиланням на ст. 206 ЗК України, ст. 13, 15 Закону України "Про оренду землі", ст. 526 ЦК України, ст. 193, 198 ГК України, зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.05.2020 по 30.06.2021 в сумі 170320,83 грн – правомірні, обґрунтовані, не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.
Відповідач направив до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 17.01.2023 у справі №922/5070/21 в частині задоволених позовних вимог – скасувати; ухвалити нове, яким зменшити розмір орендної плати за договором №88106/04 від 25.10.2004 за період з 01.05.2020 по 30.06.2021 до 82849,23 грн; судові витрати покласти на позивача.
В обґрунтування вказаних вимог заявник скарги наводить наступні доводи: згідно з умовами укладеного між сторонами договору оренди землі від 25.10.2004 № 88106/04, а саме, п. 5, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 757759 грн, розмір орендної плати становить 1199,79 грн. на місяць (п. 9 договору), пунктом 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції; рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 № 1209/13 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 та базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн, яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01.01.2013; на думку позивача, розмір орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою згідно з розрахунком від № 408/14 від 07.11.2013 на рік становить 4,8 % від її нормативної грошової оцінки і складає 80216,64 грн, або в місяць - 6684,72 грн, однак відповідач у справі не була учасником внесення відповідних змін до договору, натомість такі зміни були внесені в судовому порядку за ініціативи позивача, а саме, згідно з рішенням Господарського суду Харківської області від 09.02.2015 у справі № 922/5756/14, залишеним без змін судами вищих інстанцій. Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з висновком місцевого господарського суду в оскаржуваному рішенні в даній справі  №922/5070/21 про те, що ФОП Щербакова В.Л. починаючи з 09.04.2015, тобто з дати набрання законної сили рішенням суду, яким внесено зміни до договору, повинна була сплачувати новий розмір орендної плати, визначений в судовому рішенні з урахуванням індексів інфляції. На думку заявника скарги, безпідставним є збільшення розміру орендної плати внаслідок індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, здійснення якої не передбачено ані умовами первісної редакції договору оренди, ані додатковою угодою, оскільки за умовами договору оренди передбачено лише обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції, що не є тотожним індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Апелянт вважає неправильним висновок суду першої інстанції щодо автоматичного застосування індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки під час розрахунку орендної плати на підставі положень ПК України. На думку заявника скарги, розмір орендної плати за умовами пунктів 9, 10 договору оренди має вираховуватись з урахуванням індексу інфляції, а нарахування орендної плати за спірний період із застосуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель є безпідставним, оскільки між сторонами не укладено додаткову угоду до договору оренди щодо перерахунку орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі; зміна нормативної грошової оцінки внаслідок індексації є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками, зазначене не тягне автоматичної зміни умов договорів щодо розміру орендної плати. В обґрунтування вказаних тверджень апелянт посилається на постанови Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №916/3236/16, від 01.10.2018 у справі № 916/3233/16, від 19.12.2019 у справі № 922/1137/19. Апелянт зазначає, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (абзац 3 статті 21 Закону України "Про оренду землі"). Отже, на його думку, за загальним правилом індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди, індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Виходячи з наведеного, заявник скарги наполягає на тому, що оскільки обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до вказаної норми Закону України "Про оренду землі" (індексується лише орендна плата). В апеляційній скарзі заявник наводить розрахунок суми орендної плати в розмірі 82849,23 грн, яка, на його думку, підлягає стягненню за заявлений позивачем період, а саме з 01.05.2020 по 30.06.2021. За твердженням апелянта, розрахунок здійснено виходячи з останньої суми, вказаної в договорі оренди як орендна плата, із застосуванням індексів інфляції за відповідний період.
Оскільки апеляційна скарга подана безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/5070/21, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ФОП Щербакової В.Л. на рішення Господарського суду Харківської області від 17.01.2023 у справі №922/5070/21, до надходження матеріалів справи до Східного апеляційного господарського суду.
20.02.2023 Східним апеляційним господарським судом отримано матеріали даної справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Щербакової Валентини Леонідівни на рішення Господарського суду Харківської області від 17.01.2023 у справі № 922/5070/21, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 14.03.2023 о 15:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №104, встановлено учасникам справи строк до 09.03.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо. 
У судовому засіданні 14.03.2023, в якому були присутні представники обох сторін, представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що починаючи з 09.04.2015, тобто з дати набуття законної сили рішенням Господарського суду Харківської області від 09.02.2015, яким внесено зміни до договору оренди землі, ФОП Щербакова В.Л. повинна була сплачувати новий розмір орендної плати, визначений у судовому рішенні, з урахуванням індексів інфляції; із посиланням на вказані обставини, Харківська міська рада заперечує проти доводів апелянта та зазначає, що розрахунок позовних вимог (який також наведено і у відзиві на апеляційну скаргу) є правильним.
У відзиві на апеляційну скаргу Харківська міська рада також просить поновити строк його подання, зазначаючи, що 09.03.2023 (в останній день строку подання відзиву, встановленого Східним апеляційним господарським судом) місто Харків зазнало численних ракетних обстрілів, що призвело до знеструмлення всього міста, зникнення зв`язку та інтернету, тому у Харківської міської ради була відсутня можливість подати відзив у визначений судом строк. 
Представник відповідача, якому відзив було надано для ознайомлення в судовому засіданні, не заперечував проти його долучення до матеріалів справи, зауваживши, що Харківська міська рада фактично наводить у відзиві ті ж доводи та розрахунки, що і в позовній заяві.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання Харківської міської ради про поновлення строку для подання відзиву на апеляційну скаргу, оскільки обставини, наведені заявником, є поважними причинами пропуску процесуального строку. Отже, доводи, які викладені у відзиві, враховуються судом апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи. Висновок щодо поновлення строку подання відзиву за умови наявності відповідних підстав узгоджується з правовою позицією Верховного Суду (викладеною, зокрема, в постановах від 17.01.2023 у справі №  911/1014/20, від 24.01.2023 у справі №  904/9611/21 тощо).
Стосовно суті спору представники сторін підтримали викладену ними письмово правову позицію.
В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України. 
Присутні  в судовому засіданні представники сторін погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.
За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними. 
Між Харківською міською радою та ФОП Щербаковою В.Л. укладено договір оренди землі від 25.10.2004 № 88106/04 (а.с. 23). Відповідно до умов договору в оренду надано земельну ділянку загальною площею 0,0554 га по пр. Гагаріна, 24 у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (магазин непродовольчих товарів) строком до 01.05.2054. 
Пунктом 5 цього договору встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 757759,00 грн. 
У п. 9 договору сторони визначили щомісячний розмір орендної плати, встановивши, що у 2004 році він становить 779,86 грн, у 2005 році – 887,84 грн, у 2006 році – 1019,82 грн, а з 2007 року - 1199,79 грн. 
Пунктом 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. 
Відповідно до п. 13 договору розмір орендної плати переглядається у тому числі “в інших випадках, передбачених законом”. 
Рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 № 1209/13 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 та базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн, яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01.01.2013 та підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України (п.1.1 рішення). 
Пунктом 2 цього рішення передбачено, що це рішення вводиться в дію з моменту оприлюднення в установленому порядку, а нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2013 застосовується з 01 січня 2014 року.
Рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 № 1269/13 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станам на 01.01.2013" встановлено, що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" вводиться в дію з 01.01.2014. Зміни до договорів оренди землі, пов`язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові (п.п. 2, 3 рішення). 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.02.2015, залишеним без змін Харківським апеляційним господарським судом від 08.04.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 23.06.2015 у справі № 922/5756/14 позов Харківської міської ради до ФОП Щербакової В.Л. про внесення змін до договору задоволено частково; внесено зміни до договору оренди землі від 25.10.2004, зареєстрованого за № 88106/04, у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки, зокрема, в частині зміни розміру орендної плати за користування земельною ділянкою по пр. Гагаріна, 24 ум. Харкові площею 0,0554 га у зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013. 
Згідно із вказаним рішенням господарського суду від 09.02.2015, яке набрало законної сили 08.04.2015 (з дня прийняття постанови суду апеляційної інстанції про залишення його без змін), розмір орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою по пр. Гагаріна, 24 у м. Харкові площею 0,0554 га згідно з розрахунком від № 408/14 від 07.11.2013 на рік становить 4,8 % від її нормативної грошової оцінки і складає 80216,64 грн, або в місяць - 6684,72 грн.  
23.12.2021 Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій зазначала, що починаючи з 09.04.2015, тобто з дати набуття законної сили рішенням суду, яким внесено зміни до договору, ФОП Щербакова В.Л. повинна була сплачувати новий розмір орендної плати, визначений в судовому рішенні, з подальшим урахуванням індексів інфляції. Згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком за період з 01.01.2019 по 30.06.2021, початковою сумою встановлено 6684,72 грн (з квітня 2015 року), в подальшому її розмір збільшувався з урахуванням індексів інфляції, внаслідок чого станом на січень 2019 року сума орендної плати становила 11619,07 грн, на червень 2021 року – 12948,50 грн. Усього, за вказаним розрахунком позивача, у спірному періоді підлягало сплаті 331350,28 грн орендної плати, тоді як ФОП Щербакова В.Л. сплатила в цьому періоді лише 800,00 грн.
З посиланням на вказані обставини,  Харківська міська рада просила стягнути з ФОП Щербакової В.Л. заборгованість з орендної плати в сумі 330550,28 грн (331350,28 – 800).
Місцевий господарський суд задовольнив позов частково – з наведених вище підстав, стягнувши з відповідача на користь позивача 170320,83 грн заборгованості з орендної плати за період з 01.05.2020 по 30.06.2021 (тобто часткова відмова в позові була зумовлена тим, що кошти стягнуто за менший період, ніж заявлено позивачем, при цьому із методикою розрахунку заборгованості суд першої інстанції погодився). 
Як вбачається  з  апеляційної  скарги та підтверджено представником  ФОП Щербакової В.Л. у судовому засіданні, відповідач не погоджується із вказаним рішенням частково, просить ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір орендної плати за договором №88106/04 від 25.10.2004 за період з 01.05.2020 по 30.06.2021 до 82849,23 грн. Отже, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах вищенаведених вимог та доводів апеляційної скарги. 
Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою згідно укладеним між сторонами договором оренди, у відповідності до вимог ст. 206 ЗК України, ст. 13, 15 Закону України "Про оренду землі", ст. 526 ЦК України, ст. 193, 198 ГК України, на які обґрунтовано послався місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні.
Як вбачається з апеляційної скарги, відповідач не заперечує, що у період з 01.05.2020 по 30.06.2021 користувався земельною ділянкою і що в нього виникла заборгованість з орендної плати. Також ФОП Щербакова В.Л. погоджується з тим, що розмір орендної плати підлягає щомісячній індексації згідно з індексами інфляції, визначеними за даними Держкомстату.
Тобто Харківською міською радою в позовній заяві, місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні та відповідачем в апеляційній скарзі застосовано однакову методику розрахунку сум орендної плати за кожний наступний місяць – шляхом індексації розміру орендної плати, визначеного для попереднього місяця, з урахуванням індексу інфляції.
Заперечення апелянта стосуються виключно визначення розміру початкової суми орендної плати за травень 2020 року, яка підлягала подальшому щомісячному збільшенню із застосуванням індексів інфляції. 
А саме, ФОП Щербакова В.Л. наполягає на тому, що розрахунок має здійснюватися виходячи з останньої суми, вказаної в договорі як орендна плата (1199,79 грн на місяць) та вважає, що у травні 2020 року сума орендної плати, яка підлягає подальшій щомісячній індексації по червень 2021 року, складала 5714,28 грн (при цьому розрахунку розміру вказаної початкової суми відповідач в апеляційній скарзі не навів). 
У судовому засіданні 14.03.2023 представник ФОП Щербакової В.Л. пояснила, що здійснювала розрахунок виходячи зі змісту п.9 договору, згідно з яким з 2007 року орендна плата становить 1199,79 грн на місяць, і шляхом подальшої щомісячної індексації визначила суму орендної плати, однак з метою уникнення перевантаження апеляційної скарги розрахунками та для спрощення сприйняття відповідної інформації навела розрахунок лише за оскаржуваний період – починаючи з травня 2020 року. 
Натомість Харківська міська рада в позові та місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні виходили з того, що з квітня 2015 року (згідно з рішенням господарського суду, яким внесено зміни до договору оренди) сума орендної плати, збільшена у зв`язку зі збільшенням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, становить 6684,72 грн, відповідно, у травні 2020 року, з урахуванням індексів інфляції за попередні періоди, сума орендної плати, яка підлягає подальшій щомісячній індексації по червень 2021 року, складала 11793,84 грн. 
Тобто, за розрахунком позивача, з яким погодився місцевий господарський суд, щомісячна сума орендної плати 6684,72 грн, вказана у рішенні Господарського суду Харківської області від 09.02.2015 у справі № 922/5756/14 (яким внесено зміни до договору оренди), в подальшому збільшувалася виключно на індекс інфляції, тобто було проіндексовано лише щомісячну орендну плату, а не застосовано індексацію до розміру нормативної грошової оцінки землі.
Заявник скарги із посиланням на постанови Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №916/3236/16, від 01.10.2018 у справі № 916/3233/16, від 19.12.2019 у справі № 922/1137/19 вказує на безпідставність збільшення розміру орендної плати внаслідок індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, здійснення якої не передбачено ані умовами первісної редакції договору оренди, ані додатковою угодою, оскільки за умовами договору оренди передбачено лише обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції, що не є тотожним індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Стосовно вказаних тверджень колегія суддів зазначає, що відповідно до положень пункту 289.2 статті 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує  величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель,  на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізм їх застосування є різними як за правовим змістом так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України). Тобто індексація нормативної грошової оцінки земельної ділянки дійсно не є тотожною індексу інфляції і дійсно не підлягає автоматичному застосуванню про обчисленні орендної плати, якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі – відповідні висновки викладено Верховним Судом у постановах, на які посилається апелянт, у постанові від 16.03.2020 у справі № 922/1658/19 тощо.
Разом з тим, як було встановлено вище, Харківська міська рада при визначенні розміру позовних вимог не здійснювала автоматичне застосування індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки під час розрахунку орендної плати на підставі положень ПК України (як стверджує апелянт). 
Натомість розрахунок було здійснено у відповідності до умов укладеного між сторонами договору оренди – зі змінами, внесеними рішенням Господарського суду Харківської області від 09.02.2015 у справі № 922/5756/14. Тобто заявник апеляційної скарги безпідставно ототожнює автоматичне застосування індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки під час розрахунку орендної плати (яке не здійснювалося позивачем та місцевим господарським судом) та врахування відповідних змін, внесених до договору оренди судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Апелянт також вказує, що відповідач у справі не була учасником внесення відповідних змін до договору, натомість такі зміни були внесені в судовому порядку за ініціативи позивача, а саме, згідно з рішенням Господарського суду Харківської області від 09.02.2015 у справі №922/5756/14, залишеним без змін судами вищих інстанцій.
Отже, в основу контррозрахунку відповідача фактично покладено невизнання ФОП Щербаковою В.Л. умов договору в редакції, визначеній рішенням Господарського суду Харківської області від 09.02.2015 у справі №922/5756/14.
Колегія суддів зазначає, що відступ від умов договору, визначених вказаним рішенням суду, є неприпустимим, оскільки згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Статтею 326 ГПК України також встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Аналогічних висновків дійшов Господарський суд Харківської області у рішенні від 18.05.2021 у справі №922/3109/20, яким було стягнуто з ФОП Щербакової В.Л. на користь Харківської міської ради заборгованість з орендної плати за договором оренди від 25.10.2004 в розмірі 342421,85 грн за період з лютого 2018 року по квітень 2020 року. Вказане рішення за результатами нового розгляду справи, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №  922/3109/20, залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2022. Відомості про оскарження зазначеної постанови в касаційному порядку станом на 14.03.2023 у програмі "Діловодство спеціалізованого суду" та в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні.
Також, як уже зазначалося, в апеляційній скарзі відповідач не навів розрахунку початкової суми 5714,28 грн (орендної плати, що, на його думку, підлягала сплаті за травень 2020 року), виходячи з якої здійснено подальші розрахунки заборгованості за період по червень 2021 року, стосовно вказаної суми представником відповідача в судовому засіданні 14.03.2023 було надано лише усні пояснення про те, що розрахунок здійснено виходячи з останньої суми, вказаної в договорі як орендна плата (1199,79 грн на місяць).
Отже, дослідивши контррозрахунок, згідно з яким апелянт просить визначити належну до стягнення суму, колегія суддів дійшла висновку, що він не відповідає умовам укладеного між сторонами договору (в редакції, визначеній рішенням Господарського суду Харківської області від 09.02.2015 у справі №922/5756/14) та є необґрунтованим.  
Жодних інших аргументів окрім посилання на неприпустимість застосування індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки (яка фактично і не була застосована при розрахунку позовних вимог), а також неврахування рішення суду, яке набрало законної сили – відповідачем в апеляційній скарзі не наведено.
Отже, доводи апелянта не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні, та не можуть бути визнані підставою для його скасування.
Колегія суддів додатково враховує, що, як вбачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції відповідач не надавав контррозрахунку сум орендної плати (а лише зазначив у відзиві на позов, що розрахунок позивача є незаконним – не навівши жодних обґрунтувань вказаного твердження). Як вбачається з відзиву на позов, ФОП Щербакова В.Л. просила суд звернути увагу на те, що рішенням Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 у справі №922/3109/20 вже було стягнуто з ФОП Щербакової В.Л. на користь Харківської міської ради заборгованість з орендної плати в розмірі   342421,85 грн за період з лютого 2018 року по квітень 2020 року. Вказані обставини суд першої інстанції взяв до уваги, задовольнивши позов Харківської міської ради в даній справі частково і стягнувши заборгованість починаючи з травня 2020 року. Тобто за результатами розгляду справи місцевий господарський суд з урахуванням доводів обох сторін ухвалив обґрунтоване рішення. Обставин, які могли б бути підставою для його скасування, відповідачем в апеляційній скарзі не наведено.
Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
За результатами апеляційного провадження колегією суддів також не було встановлено зазначених у ч.4 ст.269 ГПК України обставин, а саме, наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. 
Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Щербакової Валентини Леонідівни, м.Харків,  залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 17.01.2023 у справі №922/5070/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено   20.03.2023 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Шевель

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов  

Суддя                                                                                           В.О. Фоміна