КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №     362/287/20                                                  Головуючий 1 інстанція - Марчук О.Л.
Провадження № 22-ц/824/10019/2022                             Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.

П О С Т А Н О В А
іменем   України
 
   27 грудня  2022  року                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого судді:             Суханової Є.М.,
суддів:                                   Сушко Л.П., Олійника В.І.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрії Україна» в особі Заматова Романа Валерійовича на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрії Україна» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива 2014», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива 2014», Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» про стягнення грошових коштів,-
 
ВСТАНОВИВ:
          
         В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрії Україна» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива 2014», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива 2014», Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» про стягнення грошових коштів.
        Від ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1   на адресу суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі (т.с. 2, а.с. 135 139, 140 143, 152 156).
        Вказані клопотання обґрунтовані тим, що дана справа належить до підвідомчості господарського суду, оскільки виник спір щодо стягнення грошових коштів за договорами поруки, які укладено для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи.
        Ухвалою Васильківського мськрайонного суду від 26 липня 2022 року закрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрії Україна» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива 2014», Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» про стягнення грошових коштів - закрито.
  Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрії Україна» в особі Заматова Романа Валерійовича подано апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність на необґрунтованість та таку, що винесена з порушенням норм  процесуального права. Просить скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2022 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від встановленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
        Задовольняючи клопотання  ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1   про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи, що позов пред`явлено до поручителів за договором поруки, який забезпечує виконання основного зобов`язання, а сторонами основного зобов`язання є юридичні особи, спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
       Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду, вважає його законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
       Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
        Як зазначає у свої висновках Велика Палата Верховного суду, законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (справа № 910/1733/18).
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрії Україна» зврнулось з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива 2014», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива 2014», Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» про стягнення грошових коштів.
        Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Нива 2014» було укладено договір купівлі-продажу технологічних наборів № 18 HX001КРГЯ від 14.09.2017 року. Для забезпечення виконання збов`язання за договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос»було укладено договори поуки. Позивач виконав свої зобов`язання  щодо поставки товару, товар було поставлено належної якості, у строки та в поядку, що були обумовлені сторонами в договорі.  Товариством з обмеженою відповідальністю «Нива 2014» не виконало зобов`язання щодо оплати товару в повному обсязі.
          Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року задоволено позов про сягнення солідарно з  Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива 2014»  заборгованості, де  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виступали третім особами.
        Посилаючись на виникнення солідарного зобов`язання у відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрії Україна»  і звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості з поручителів -  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,що є предметом спору у вказаній цивільній справі.
         Крім того, на час звернення з позовною заявою позивачем самостійно було визначено суб`єктний склад.
        Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом вимог процесуального закону, не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на їх правильність, оскільки суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків, що спір між сторонами підлягає розгляду в порядку господарського судочинства з огляду на суб`єктний склад укладених договорів та приписи чинного господарського процесуального законодавства.  
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) вказано, що «законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи».
      У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 910/9362/19 (провадження № 12-180гс19) зроблено висновок, що «до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18), від 19 березня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18). Велика Палата Верховного Суду додатково звертає увагу на те, що положення пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці».
        За таких обставин, суд зробив обґрунтований висновок про те, що ця справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та закрив провадження в справі.
       Таким чином, проаналізувавши вимоги процесуального закону, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
       Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Враховуючи, що постановлена судом ухвала є законною та обґрунтованою, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
 
Керуючись ст.ст.7,367, 369, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -
 
                                               ПОСТАНОВИВ:
 
        Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрії Україна» в особі Заматова Романа Валерійовича - залишити без задоволення.
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повна постанова складена  27.12.2022.
 
Головуючий:                                                  Є.М. Суханова
 
Судді:                                                               Л.П. Сушко
 
                                                                          В.І. Олійник