Ухвала
 
16 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 199/6702/21
провадження № 61-482ск23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка підписана представником Демарчук Наталею Олександрівною, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року у складі судді: Руденко В. В., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Свистунової О. В., Пищиди М. М., у справі за позовомакціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , яка також діє як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про виселення та зняття з реєстрації, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся з позовом до ОСОБА_1 , яка також діє як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про виселення та зняття з реєстрації.
 
Позовна заява мотивована тим, що 19 березня 2007 року позивач та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № DN80FJ00000043. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позивач та відповідач ОСОБА_1 19 березня 2007 року уклали договір іпотеки, предметом якого стала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши вказаному відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.
 
Договором іпотеки, укладеним між сторонами, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Відповідно до пункту 20.12 договору іпотеки визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя. Даний, обов`язок було порушено відповідачем, а саме, відповідно довідки від 01 червня 2021 року в предметі іпотеки, а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі по справі, тим самим порушуючи норми договору іпотеки.
 
Таким чином, відповідачі, що були зареєстровані у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки, з порушенням вимог законодавства, не мають права користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
Банк просив суд виселити відповідачів та зняти їх з реєстрації.
 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
 
05 січня 2023 року АТ КБ «Приватбанк» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Демарчук Н. О., на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд в оскарженій постанові застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеному у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 570/3689/16-ц, а також суди не дослідили зібрані у справі докази, а саме: положення кредитного договору та договорі іпотеки. Касаційна скарга мотивована тим, що іпотекодавцем було порушено пункт 20.12 договору іпотеки, оскільки усі відповідачі були зареєстровані в предметі іпотеки після укладення договору іпотеки та взяття на себе іпотекодавцем обов`язку попередньо отримувати згоду іпотекодержателя на реєстрацію будь-яких осіб у предметі іпотеки. Ураховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України. Наявність осіб, зареєстрованих у предметі іпотеки, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки і у такому випадку порушуються законні права та інтереси позивача, як іпотекодержателя та кредитора, та є порушенням умов договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав. Окрім цього, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є повнолітніми особами, а тому їх реєстрація за місцем проживання матері необов`язкова. Предмет іпотеки було придбано за кредитні кошти, то виселення відповідачів можливо без надання іншого житлового приміщення. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про виселення та зняття з реєстрації.
 
Отже, ця справа не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Демарчук Наталею Олександрівною, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , яка також діє як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про виселення та зняття з реєстрації.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                   В. І. Крат
 
                                                                                               І. О. Дундар 
 
                                                                             Є. В. Краснощоков