ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/41/23 Справа № 698/292/22 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП   	Головуючий у І інстанції Лазаренко В.В.   Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ   

24 лютого 2023 року м. Черкаси   

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., з участю особи притягнутої до ад-міністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засі-данні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Катеринопільського рай-суду Черкаської обл. від 7.11.2022 р., якою ОСОБА_1 , який народив-
                                                               ся ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.м.т. Катеринопіль 
                                                               Черкаської обл., має середню освіту, 
                                                        одружений, має на утриманні 2 непов-
                                                        нолітніх дітей: сина ІНФОРМАЦІЯ_3. та донь-
                                                                ку ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює водієм автовиш-
                                                               ки в ПАТ Черкасиобленерго, прожи-
                                                               ває АДРЕСА_1, 
визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено амінстягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мі-німумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 10.04.2022 р. о 1 год. 45 хв. в с.м.т. Катерино-піль по вул. Козацька Черкаської обл. ОСОБА_1 керував автомобілем DAEWOO LANOS р/номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Медичний огляд проводив-ся в медичному закладі КНП «Катеринопільська ЦРЛ» на приладі АлкоФор, результат пози-тивний та становив 2 ‰ алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій про-сить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову Кате-ринопільського райсуду Черкаської обл. від 7.11.2022 р., а провадження у справі закрити.
В обґрунтування доводів пропущеного строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що копію постанови він отримав лише 16.11.2022 р.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги по суті ОСОБА_1 зазначив, що, на його думку, оскаржувана постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незакон-ною, необґрунтованою, через що підлягає скасуванню. 
Так, у судовому засіданні він заперечив власну винуватість у повному обсязі. Зокрема, пояснив, що взагалі транспортним засобом не керував.
Вважає, що при складанні протоколу про адмінправопорушення є фактичні розбіжно-сті та порушення законодавства, а саме: на місці зупинки транспортного засобу (с.м.т. Кате-ринопіль, вул. Козацька близько 2 год. 00 хв.), де нібито складався протокол про адмінправо-порушення, не визначали ступінь сп`яніння. Ступінь сп`яніння визначався у медичному зак-ладі близько 2 год. 55 хв. Це свідчить про те, що протокол складався не на місці зупинки транспортного засобу; фактично ж огляд на стан сп`яніння проводився о 2 год. 55 хв. в Кате-ринопільській багатопрофільній лікарні (с.м.т. Катеринопіль, вул. Комарова, 1).
       У своїх поясненнях поліцейський ОСОБА_3 повідомив, що протокол складався в приміщенні Катеринопільської багатопрофільної лікарні, однак на відеозапису портативного відео-регістратора свідки при освідуванні в медичному закладі відсутні. Тобто не зрозуміло, коли ж фактично були залучені свідки при складанні протоколу про адмінправопорушення.
       В матеріалах адміністративної справи фактично відсутні будь-які докази, що саме він керував транспортним засобом. Ні на одному відеозапису не зафіксовано доказу керування ним транспортним засобом.
       Періодично працівник поліції призупиняв відеофіксацію портативним відео- реєстра-тором. Своїми діями працівник поліції порушив вимоги інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кі-нозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису яка затверджена наказом Мі-ністерства внутрішніх справ № 1026 від 18.12.2018 р.
Судом першої інстанції було прийнято до уваги та досліджено письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були написані 10.04.2022 р.. Однак в судовому засіданні вказані свідки допитані не були.
Відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 27.06.2019 року у справі N 560/751/17 - письмові пояснення свідків адмінправопорушення без їх допиту у су-довому засіданні є неналежними доказами.
На його думку, працівниками поліції в порушення вимог п. 5 розділу II вищевказаної Інструкції відеозапис подій, що відбувалися, здійснювався не безперервно, або ж мало місце умисне дроблення суцільного відеозапису на частини, що долучені до матеріалів справи, з метою спотворення дійсних обставин та створення в суду враження про його винуватість у вчиненні адмінправопорушення. Саме у відсутніх відео файлах містилися його пояснення щодо того, хто саме та при яких обставинах керував транспортним засобом. Вважає, що вка-заний фрагмент відеозапису був умисно вирізаний з суцільного відеозапису працівниками поліції, з наданням суду лише фрагментів останнього, оскільки інше суперечить складеному ними протоколу.
Щодо надання ним пояснень на відеозаписах про вживання певної кількості алкоголь-них напоїв, то відповідно до змісту правової позиції Верховного Суду, викладеної в постано-ві від 8.07.2020 р. в справі № 177/525/17, сам факт визнання особою вини у порушенні Пра-вил дорожнього руху не може бути достатнім доказом її вини та за відсутності інших належ-них доказів не може бути підставою для притягнення її до відповідальності.
З посиланням на практику ЕСПЛ, вважає, що виклик судом працівника Звенигородсь-кого РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_3., який 10.04.2022 р. склав щодо нього протокол про адмінправопорушення, нібито для повноти та об`єктивності розгляду справи, суперечить вимогам щодо неупередженості суду.
Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 161/5372/17 при розгляді справи про порушення Правил дорожнього руху судді не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції, який виніс постанову про штраф.
Зауважив, що згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 536/1703/17, притягнення особи до адмінвідповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адмінправопорушення, в тому числі встановле-ння вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адмінвідповідальності.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повно-важені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Пор-тугалії» від 9.06.98 р., п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ, можливо зробити однозначний висно-вок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адмінправо-порушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскі-льки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.-6 Конвенції в частині права кожного на справедли-вий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додат-кових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судо-вий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні вину-ватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наяв-ність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Н-едоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
За наведених вище обставин, апелянт вважає, що у в його діях відсутній склад адмін- правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав свої апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_6 , вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови су-ду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адмінправопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адмінвідповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представ-ником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апе-ляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію постанови 16.11.2022 р. (а. пр. 81), а 17.11.2023 р. здав апеляційну скаргу до поштового відділення, що підтверджує-ться відбитком печатки на поштовому конверті ( а. пр. 46), а тому він не пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в ме-жах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушен-ня норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`яза-ний з`ясувати чи було вчинене адмінправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відпо-відальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа вста-новлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вважаю, що вищевказані вимоги закону місцевим судом виконано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передба-ченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами. Висновки, які вик-ладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. 
При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єк-тивного дослідження матеріалів справи. 
Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверд-жується:
- даними протоколу про адмінправопорушення серії ДПР18 № 492099 від 10.04.2022 р. (а. пр. 1); 
- даними акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 34 від 10.04.2022 р., де в приміщенні Катеринопільської багатопрофі-льної лікарні встановлено ступінь алкогольного сп`яніння в графі діагноз, крім того резуль-тат обстеження - 2,00 ‰ (а. пр. 2);
- даними пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 10.04.2022 р., які ствер-дили те, що 10.04.2022 р. будучи в групі швидкого реагування територіальної оборони с.м.т. Катеринопіль здійснювали патрулювання. У комендантську годину, а саме о 1 год. 40 хв. ни-ми був зупинений автомобіль Daewoo Lanos під керуванням ОСОБА_1 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини та нечітка мова (а. пр. 3,4); 
- даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, дослідженого в судовому засіданні апеляційного суду (а. пр.7-8), на якому відображено як за направленням та в прису-тності працівника поліції лікар ОСОБА_7 обстежила ОСОБА_1 за зовнішніми ознаками та з використанням технічного засобу «АлкоФор», за результатами чого було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Результати обстеження було зафік-совано в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи ін-шого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. На відеозапису ОСОБА_1 не заперечує факту керування автівкою.
Свідок ОСОБА_6 , яка є дружиною правопорушника, надала суду апеляційної інс-танції наступні пояснення. 10.04.2022 р. о 1 год. 00 хв. їй зателефонувала її мати та повідо-мила, що захворіла, у неї піднявся високий тиск. Її чоловік - ОСОБА_1 спав і не хотів їхати до тещі у сусіднє село, а тому вона сіла за кермо, а чоловік перебував поруч. Згодом зупини-лись, пересіли та помінялися місцями. Потім до них підійшов чоловік зі зброєю. ОСОБА_1 вийшов до нього, а вона залишалася в автомобілі. Дещо згодом свідок пішла до матері у су-сіднє село Бродецьке, оскільки вона переживала за матір. Вказала, що у неї водійського пос-відчення немає. 
Апеляційний суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_6 та вважає його як можливий спосіб уникнути від відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 . 
Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені цілком вірно. 
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд дійшов висновку про правиль-ність встановлення уповноваженою посадовою особою факту, що 10.04.2022 р. о 1 год. 45 хв. в с.м.т. Катеринопіль Черкаської обл. по вул. Козацька ОСОБА_1 керував автомобілем Dae-woo Lanos р/номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адмінправопорушення. 
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адмінправопорушення повністю доведена зіб-раними та перевіреними у справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, та які уз-годжуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 .
Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених ви-могами ст. ст. 33, 34 та 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провад-ження та особи правопорушника є співрозмірним до вчиненого і справедливим. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що постанову суду потрібно скасу-вати, а провадження у справі закрити, тому що оскаржувана постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження, зокрема з нагрудної камери працівника поліції, вбачається зафіксо-ваний факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що становить склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що вина ОСОБА_1 -кого у вчиненні адмінправопорушення доведена сукупністю доказів, оскільки вони є логіч-ними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження. 
Таким чином, з урахуванням наведеного приходжу до висновку, що підстав для задо-волення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду є законною, обґрунтованою і ска-суванню або зміні не підлягає.
Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.
Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються су-дом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, суду не надано.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Катеринопіль-ського райсуду Черкаської обл. від 7.11.2022 р.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Катери-нопільського райсуду Черкаської обл. від 7.11.2022 р. стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є ос-таточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.