Ухвала
28 березня 2023 року
м. Київ 
справа № 686/11100/22
провадження № 61-4285ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 30 вересня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 16 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на нього, 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд: встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у період 
з квітня 1997 року по лютий 2022 року; визнати об`єктом їх спільної сумісної власності житловий будинок 
АДРЕСА_1 , 1/3 частину житлового будинку 
АДРЕСА_2 ; визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку № 21 та на 1/6 частину житлового будинку №10/1 .
 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 20 вересня 2022 року провадження в справі в частині позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю сторін 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , закрито за клопотанням позивача.
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 30 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту їхнього проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з квітня 1997 року по лютий 2022 року, визнання їх спільною сумісною власністю житлового будинку АДРЕСА_1 , визнання за позивачем права власності на 1/2 його частину відмовлено.
 
23 березня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 лютого 2023 року (повний текст постанови виготовлено 20 лютого 2023 року), (касаційна скарга надійшла до суду 27 березня 2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 3 969,60 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору 
у встановленому розмірі.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
ОСОБА_1 звернувся до суду  з позовом у 2022 році та заявляв одну позовну вимогу майнового характеру, а саме: визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, та дві позовні вимоги немайнового характеру.
Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 481,00 грн; відповідно ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992,40 грн. А максимальний розмір судового збору для фізичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру -                 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто  12 405,00 грн).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.
Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимоги майнового характеру про визнання права власності на 1/2 частину будинку (відсутнє визначення вартості житлового будинку 
АДРЕСА_1 ), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, майнова оцінка нерухомого майна або інші належні докази).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК 
у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 лютого 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць