ПОСТАНОВА 
Іменем України

18 січня 2023 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/2796/21
провадження № 22-ц/4809/201/23 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Чельник О.І.,
за участі секретаря – Гончар В.В.,
учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2022 року у складі судді Іванової Л.А. і
В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТКБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця та просило:
-стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.08.2066 в розмірі 16920 грн 57 коп;
Позовна заява мотивована тим, що свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, а саме: надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 
В свою чергу, позичальник, не належним чином виконував взяті на себе за договором зобов`язання, у зв`язку з чим, у позичальника виникла заборгованість за договором від 21 серпня 2006 року, яка станом на дату смерті позичальника становить 16 920 грн 57 коп та яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредита. 
Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_2 , при цьому, відповідно до положень ч.2 ст.1281 ЦК України.
Позивачем 01.02.2020 була направлена претензія кредитора до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1.
12.05.2020 отримана відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину, до складу якої входять, в т.ч. кредитні зобов`язання померлого позичальника, при цьому, спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме: шість місяців від дня відкриття спадщини, та відсутність у відповідача свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
01 серпня 2020 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, який залишено спадкоємцями без розгляду. 
Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 21.08.2006 року становить 16 920 грн. 57 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2022 року в задоволенні позовних вимог Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо кола спадкоємців після померлого позичальника, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями та вартість майна, прийнятого спадкоємцями.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» вказало, що оскаржуване рішення прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . 
Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де зазначена адреса: АДРЕСА_1 , а тому відповідач вважається фактичним спадкоємцем в силу статті 1268 ЦК України. 
Вважає, що спадкоємець ОСОБА_1 мала право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від прийняттят спадщиниу строк з 04.01.2019 року по 04.07.2019 року. 
Однак, у встановлений строк ОСОБА_1 не подала заяву про відмову від прийняття спадщини, а тому вона вважається такою, що прийняла спадщину. 
Констатувавши факт недоведеності позивачем одержання відповідачем в порядку спадкування після смерті боржника спадкового майна, суд перщої інстанції обмежився лише відсутністю даних у спадковій справі про наявність спадкового майна та спадкоємців, які його прийняли. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду представник за довіреністю АТКБ «Приватбанк» Кирдан А.С. підтримав доводи апеляційної скарги. 
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, суд вирішив розглянути справу без її участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 21 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого було Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого, в свою чергу, є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та позичальником ОСОБА_3 було укладено договір про надання банківських послуг.
Який складається з заяви від 21 серпня 2006 року, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів.
За змістом заяви від 21 серпня 2006 року ОСОБА_3 просив відкрити йому рахунок в Банку та надати кредитну карту (тип карти: НОМЕР_1 , валюта: гривня, тип кредитного ліміта: фінансовий, сума кредитного ліміта: 1 500 грн., базова відсоткова ставка: 36% з розрахунку 360 днів у році.)
Термін дії кредитного ліміта відповідає терміну дії картки. 
Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. 
Погашення заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетової карти.
Судом першої інстанції також встановлено, що позичальник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , актовий записза № 66, складений 08 січня 2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.
22.06.2020 року за вих.№SAMDN34000008805087 АТ КБ «ПриватБанк» направив відповідачу ОСОБА_2 , яку вважає спадкоємцем позичальника ОСОБА_3 лист -претензію з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 16 920 грн. 57коп., яка залишена без розгляду.
З копії спадкової справи №374/2019 до майна померлого ОСОБА_3 , яка заведена Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 вбачається, що спадкова справа №374/2019 (номер у Спадковому реєстрі №64406130) заведена Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 03 липня 2019 року на підставі претензії кредитора АТ «Альфа Банк». 
Крім того, з претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України, яка надійшла 04 лютого 2020 року (зареєстрована за №93) звернувся і позивач АТ КБ «ПриватБанк», в якій просив: включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 16 920 грн. 57 коп., а також повідомити Банку відомості про осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, та відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали (за наявності).
З матеріалів спадкової справи встановлено, шо інформація про коло спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та складу спадкового майна відсутня, так як ніхто із спадкоємців до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття чи про відмову у прийнятті спадщини, а також з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом (заповітом), - не звертався.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною другою 2 статті 77, частиною другою статті 78, статтею 79, частинами першою й другою статті 80 цього Кодексу предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.
Матеріалами справи підтверджується, між 21 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого було Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого, в свою чергу, є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та позичальником ОСОБА_3 було укладено договір про надання банківських послуг, який складається з заяви від 21 серпня 2006 року, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів.
За змістом заяви від 21 серпня 2006 року ОСОБА_3 просив відкрити йому рахунок в Банку та надати кредитну карту (тип карти: НОМЕР_1 , валюта: гривня, тип кредитного ліміта: фінансовий, сума кредитного ліміта: 1 500 грн., базова відсоткова ставка: 36% з розрахунку 360 днів у році. (а.с. 24-31).
Встановлено, що позичальник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , актовий записза № 66, складений 08 січня 2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.41)
22.06.2020 року за вих.№SAMDN34000008805087 АТ КБ «ПриватБанк» направив відповідачу ОСОБА_2 , яку вважає спадкоємцем позичальника ОСОБА_3 лист -претензію з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 16 920 грн. 57коп., яка залишена без розгляду (а.с.45).
З копії спадкової справи № 374/2019 до майна померлого ОСОБА_3 , яка заведена Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 вбачається, що спадкова справа №374/2019 заведена Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 03 липня 2019 року на підставі претензії кредитора АТ «Альфа Банк» (а.с.67-95). 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Верховного суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року № 640/6274/16-ц зазначено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:
- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;
- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;
- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);
- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
В матеріалах спадкової справи інформація щодо кола спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та складу спадкового майна відсутня, так як ніхто із спадкоємців до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття чи про відмову у прийнятті спадщини, а також з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом (заповітом), - не звертався.
Крім того, за інформацією Відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницького від 02.08.2019 року за вих.№3831, якому з 04.04.2016 року як органу місцевого самоврядування як органу реєстрації делеговані повноваження з реєстрації місця проживання, наданої на запит державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1, яка міститься а матеріалах спадкової справи №374/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , останній знятий з реєстрації місця проживання у зв`язку з державною реєстрацією смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 з адреси: АДРЕСА_1 . Інформація стосовно зареєстрованих осіб за цією адресою у Відділі відсутня (а.с. 87).
Безпідставними є доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції обмежився лише відсутністю даних у спадковій справі про наявність спадкового майна та спадкоємців, адже з долучених позивачем до матеріалів справи копій паспортів позичальника та відповідача також, не можливо дійти висновку, що відповідач ОСОБА_1 прийняла спадщину у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не скористалась своїм правом у встановлений строк подати заяву про відмову від прийняття спадщини є безпідставними з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позичальник був власником, або співвласником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, є недоведеними обсяг спадкового майна та його вартість, тобто не доведено та не надано до суду належних доказів, які б підтверджували підстави позову та правомірність заявлених вимог. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не надала доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість по кредиту, не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Таким чином, оцінивши сукупність зібраних по справі доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 .
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
       Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2022 року без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 27.01.2023.

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 

Судді                                                                 С.М.Єгорова 
О.І. Чельник