21.03.23
22-ц/812/294/23

Провадження №22-ц/812/294/23

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

21 березня 2023 року                                                 м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №490/8200/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення, яке ухвалив Центральний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Шолох Людмили Миколаївни у приміщенні цього суду 29 липня 2022 року, повний текст якого складений того ж дня, за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в :
       У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі – АТ «Державний ощадний банк України», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       Позов мотивовано тим, що 10 лютого 2021 року між Банком та ОСОБА_2 було підписано заяву про приєднання № 604818615/260121 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, у якій зазначено, що підписанням цієї угоди приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання розміщена на інтернет – сторінці банку www.oschadbank.ua та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, договору банківського вкладу. Кредитного договору, умови надання інших послуг, підтверджує своє ознайомлення з умовами договору. Ця заява про приєднання є двостороннім правочином клієнта і банку, невід`ємною частиною договору і містить індивідуальну частину Договору в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» щодо послуг (фінансових операцій), зазначених в цій заяві про приєднання. 
02 лютого 2021 року ОСОБА_2 подано електронну заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії, згідно якої він звернувся до Банку для встановлення бажаного розміру кредиту у 15000 грн. Заява сформована автоматично згідно звернення клієнта на встановлення кредитного ліміту засобами дистанційних каналів обслуговування банку та підтверджена клієнтом шляхом введення одноразового цифрового паролю, що надсилається банком на фінансовий мобільний номер телефону клієнта, зафіксований в інформаційних системах банку, або іншим способом ідентифікації, визначеним банком. 
Всупереч взятим на себе зобов`язанням ОСОБА_3 , порушивши в односторонньому порядку умови кредитного договору та діюче цивільне законодавство, кредит та проценти за його користування добровільно не сплачує.
Станом на 26 серпня 2021 року заборгованість позивача складає 18144 грн. 53 коп., з яких 14994 грн. 86 коп. – сума заборгованості за основним боргом; 3027 грн. 73 коп. – сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 3 грн. – комісія; 77грн. 64 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі; 22 грн. 67 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі; 18 грн. 63 коп. - витрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за кредитом в повному обсязі, а також судовий збір у розмірі 2270 грн. 
       Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2022 року позовні вимоги Банку задоволені частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний Банк України» заборгованість за договором від 10 лютого 2021 року за основним боргом у розмірі – 14 994 грн 86 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний Банк України» судовий збір у сумі 1 875 грн 93 коп.
Рішення суду мотивовано тим, що 10 лютого 2021 року ОСОБА_2 підписана заява про приєднання №604818615/260121 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), у якій зазначено, що підписанням цієї угоди він приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання розміщена на інтернет – сторінці банку www.oschadbank.ua, та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, договору банківського вкладу. кредитного договору, умови надання інших послуг, підтверджує своє ознайомлення з умовами договору. 
Ця заява про приєднання є двостороннім правочином клієнта і банку, невід`ємною частиною договору і містить індивідуальну частину Договору в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» щодо послуг (фінансових операцій), зазначених в цій заяві про приєднання. 
На підставі цієї заяви Банк відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного плану «Мій комфорт». Тариф за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщений на сайті банку та/або на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. 
Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з рахунка, наявних у матеріалах справи, відповідач, починаючи з 10 лютого 2021 року, активно користувався кредитними коштами, здійснюючи операції щодо зняття кредитних коштів без погашення кредитної заборгованості, яка станом на 26 серпня 2021 року становить 14 994,86 грн.
АТ «Державний ощадний банк України» виконав умови цього договору та надав відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач отримав у користування ці кошти, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за основним боргом (кредитом) у розмірі 14 994,86 грн.
Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками та інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, суд звертає увагу на те, що заява про приєднання №604818615/260121 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10 лютого 2021 року, яка підписана відповідачем, не містить інформації щодо погодженого розміру відсотків, які застосовується у разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором.
Додаток №1 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (умови користування кредитною лінією (кредитом) та Додаток №5 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит (за загальних умовах кредитування, на умовах БП «Кредитування в рамках зарплатних проектів», на умовах кредиту БП «Моя кредитка» на умовах тарифного пакету «Мій комфорт»), які передбачають сплату процентів, не містять підпису відповідача, а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг Банку, ознайомившись з ними.
Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати заяву про приєднання № 604818615/260121 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) складовою частиною укладеного між сторонами договору.
Умови договору банківського рахунку, договору банківського вкладу у АТ «Державний ощадний банк України», розміщені на сайті www.oschadbank.ua, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.
В апеляційній скарзі Банк просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом і нарахованих на них 3%річних та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення, комісії, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині є передчасними з огляду на наступне. Пунктом 3.1 блоку 3 Заяви про приєднання № 604818615/260121 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, що підписана відповідачем, визначено, що шляхом підписання цієї заяви про приєднання Клієнт беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет сторінці Банку www.oschadbank.ua, та уклав з Банком договір.
       Відповідно до п.п.1.1.2 розділу ХХІІ ДКБО для отримання кредиту клієнт подає: 1) особисто або через третіх осіб, які надають банку відповідні послуги, до Банку: підписану заяву про приєднання за встановленою Банком формою/заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії, документи згідно з визначеним Банком переліком; 2) особисто з використанням Дистанційних каналів обслуговування до Банку (після технічної реалізації) заяву-онлайн, документи згідно з визначеним Банком переліком.
       02 лютого 2021 року ОСОБА_2 подано електронну заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії, згідно якої звернувся до Банку для встановлення бажаного розміру кредиту - 15 000 грн. Заява сформована автоматично згідно звернення клієнта на встановлення кредитного ліміту засобами дистанційних каналів обслуговування банку та підтверджена клієнтом шляхом введення одноразового цифрового паролю, що надсилається банком на фінансовий мобільний номер телефону клієнта зафіксований в інформаційних системах банку, або іншим способом ідентифікації, визначеним банком.
       Підписанням заяви про приєднання відповідач засвідчив, що він ознайомлений з умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, складовими якого є у тому числі умови користування кредитною лінією, паспорт споживчого кредиту, тарифи та інше.
       Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не скористався.
       Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
       Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині незадоволених позовних вимог, а тому підлягає перегляду тільки в цій частині.
Рішення суду в оскаржуваній частині відповідає вказаним положенням закону.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02 лютого 2021 року ОСОБА_2 подано електронну заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (кредиту) відповідно до умов договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між Банком та клієнтом, згідно якої він звернувся до Банку для встановлення бажаного розміру кредиту у 15000 грн. (а.с. 11). 
Заява сформована автоматично згідно звернення клієнта на встановлення кредитного ліміту засобами дистанційних каналів обслуговування банку та підтверджена клієнтом шляхом введення одноразового цифрового паролю, що надсилається банком на фінансовий мобільний номер телефону клієнта, зафіксований в інформаційних системах банку, або іншим способом ідентифікації, визначеним банком (а.с. 11). 
       10 лютого 2021 року ОСОБА_3 підписав заяву про приєднання №604818615/260121 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), у якій зазначено, що підписанням цієї угоди приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua, та укладає з Банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, договору банківського вкладу, кредитного договору, умови надання інших послуг, підтверджує своє ознайомлення з умовами договору. Ця заява про приєднання є двостороннім правочином клієнта і банку, невід`ємною частиною договору і містить індивідуальну частину Договору в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» щодо послуг (фінансових операцій), зазначених в цій заяві про приєднання (а.с. .30-31). 
На підставі цієї заяви Банк відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного плану «Мій комфорт» та надав у користування ОСОБА_1 кредитні кошти в межах кредитного ліміту на платіжну картку, які відповідач використовував за допомогою цього платіжного засобу.
       Використання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою з рахунку, наявною у матеріалах справи: відповідач, починаючи з 10 лютого 2021 року, користувався кредитними коштами, здійснюючи операції щодо зняття кредитних коштів без погашення кредитної заборгованості.
       Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Таким чином, ОСОБА_3 , пройшовши ідентифікацію клієнта, підписавши заяву про приєднання №604818615/260121 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та паспорт споживчого кредиту (Кредитної лінії на БПК), уклав з позивачем договір комплексного банківського обслуговування, що підтвердив своїм підписом на заяві, в межах умов якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Такий договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання декількох документів) і сторони, таким чином, дійшли згоди щодо істотних умов, притаманних даному виду договору.
Факт укладання договору з позивачем відповідач не оспорював.
За такого АТ «Ощадбанк» надав відповідачу ОСОБА_4 грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
В силу частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Звернувшись з позовом, Банк наполягав на тому, що у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 26 серпня 2021 року складає 18144 грн. 53 коп., з яких: 14994 грн. 86 коп. – сума заборгованості за основним боргом; 3027 грн. 73 коп. – сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 3 грн. – комісія, 77 грн. 64 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 22 грн. 67 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 18 грн. 63 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), проценти за користування кредитом.
       Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на те, що відповідач приєднався до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви була розміщена на інтернет сторінці Банку www.oschadbank.ua, складовими якого є, зокрема, умови користування кредитною лінією, паспорт споживчого кредиту, тарифи (а.с. 12-29).
Визначальним у цій справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.
Однак , матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані до позовної заяви договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та умови користування кредитною лінією розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до договору, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо порядку та строків повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами і комісії, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19).
За таких обставин суд дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, та сплату комісії.
Колегія суддів не вбачає підстав для заперечення такого висновку, оскільки він ґрунтується на обставинах справи, повно та всебічно досліджених доказах в їх сукупності та взаємозв`язку та відповідає висновкам щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, що узгоджується з приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Аргументи апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду про відмову у стягненні процентів та комісії, оскільки дії відповідача з користування кредитними коштами, на думку Банку, свідчать про визнання ОСОБА_1 кредитної заборгованості та згоду з умовами кредитування - суперечать встановленим обставинам справи, вищевикладеним положенням закону та наведеному висновку Великої Палати Верховного Суду, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Суд першої інстанції вмотивовано вважав, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, який містяться в матеріалах даної справи разом з додатками 1, 5, не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10 лютого 2021 року шляхом підписання заяви про приєднання до цього Договору, заяви про встановлення відновлюваної кредитної лінії(Кредиту), Таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, Повідомлення про умови кредитування.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді процентів за користування кредитом та комісії, а тому в цій частині позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» задоволенню не підлягають.
До вищенаведених висновків суд першої інстанції дійшов із урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, необхідність застосування якої передбачена частиною четвертою статті 263 ЦПК України.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом та комісії є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Також у суду не було підстав для стягнення передбачених статтею 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, оскільки підставою такого стягнення є прострочення виконання боржником грошового зобов`язання. У справі, яка переглядається, позивачем не доведено не лише умови щодо сплати боржником процентів за користування кредитом, але і умови щодо порядку та строку повернення кредитних коштів, зокрема щодо повернення частинами. За такого відсутні підстави для висновку щодо прострочення зобов`язання ОСОБА_2 щодо повернення кредитних коштів, періоду такого прострочення, а отже і для стягнення передбачених статтею 625 ЦК України сум.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Банк не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін в силу статті 375 ЦПК України. 
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки рішення суду першої інстанції залишається без змін, відсутні передбачені законом підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів 

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення. 
Заочне рішення Снігурівського районного Миколаївської області від 29 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

______________________________________________
Повний текст постанови складений 21 березня 2023 року