КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 758/11697/22                                                                                       Головуючий 1-ї інстанції: Казмиренко Л.В.
Провадження №33/824/1437/2023                                                                     Доповідач: Яковлева В.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ
15 березня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С.,  з секретаремсудового засідання - Кожевніковою А.В.,           за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті  Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_1 ,     
В С Т А Н О В И В
Цією постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000(сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.             Стягнуто судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок в дохід держави.                Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.                 В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що транспортним засобом не керував. Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення адміністративного правопорушення. Функцій водія не виконував.                                                                                                                             Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.                                 Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.                                                                          Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.                                                                                              У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.                                                                     Судом першої інстанції встановлено, що 24 листопада 2022 року, о 23 год. 27 хв., в м. Київ, вул. Вишгородська,45 водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом марки «Hyundai», д.н.з.  НОМЕР_1  , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці за допомогою технічного приладу Drager ARHK-0477 у зв`язку із виявленням у водія ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Тест №2661 позитивний - 1,61% .                                                                                              Своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.                                                                               Суд з посиланням на відеозапис з нагрудної камери поліцейського дійшов висновку про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .                                 Апеляційний суд повністю погоджується з висновком місцевого суду та підстав для скасування судового рішення за апеляційними доводами не вбачається.                                      Відповідно до вимог ст.. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.            В даному випадку проведення огляду на стан сп`яніння проведено у встановленому законом порядку за згодою водія. Апелянт не заперечує факту перебування в стані алкогольного сп`яніння та результатів огляду, натомість стверджує, що не був водієм у розумінні ПДР України, через відсутність електроенергії в квартирі знаходився в транспортному засобі щоб заряджати телефон.                                                                                           При перевірці відеозапису наявного в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 працівники поліції зупинили у зв`язку із пересуванням в комендантську годину. ОСОБА_1 співробітникам поліції пояснив, що їде додому. На запитання чи керував транспортним засобом відповів ствердно. Неодноразово пояснював поліцейським, що проїхав лише 200 - 500 метрів. Обставини, зафіксовані відеозаписом, повністю спростовують доводи апеляційної скарги про те, що автомобілем ОСОБА_1 не керував. При цьому апеляційний суд зауважує, що відстань, яку водій проїхав за кермом автомобіля жодним чином не спростовує факту керування, який в даному випадку знайшов своє підтвердження.                                                                                                                  Інших доводів, які б свідчили про необґрунтованість прийнятого судом рішення, апелянт не навів та апеляційним судом не встановлено.                                                                   «Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'HalloranandFrancisv. theUnitedKingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).                                                                                                               З урахуванням наведеного висновки суду першої інстанції є вмотивованими та підстав для скасування судового рішення за апеляційними доводами не вбачається.    
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                                   Київського апеляційного суду                                                    В.С. Яковлева