ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/146/23 Справа № 205/9113/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
       головуючого                Лаченкової О.В.
       суддів                        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю. 
       при секретарі                Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року 
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИЛА:
       В листопаді 2020 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.
       В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначав, що 07 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2016 року. Від подружнього життя мають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Після одруження позивача з іншою жінкою, відповідач надала згоду на спілкування батька з сином за умови, якщо він не буде відвідувати нову родину позивача та його батьків. З березня та до початку травня 2020 року відповідач заборонила зустрічі позивача з дитиною через карантин, а також заблокувала контакт позивача у сина в телефоні, через що ОСОБА_2 не міг спілкуватися з дитиною по телефону. Після зустрічі наприкінці травня 2020 року батька з сином відповідач заборонила їм зустрічатися без пояснення причин. 02 листопада 2020 року ОСОБА_2 направив ОСОБА_1 лист з пропозицією узгодження способів його спілкування та участі у вихованні сина. Відповідач 06 листопада 2020 року письмово повідомила про незгоду з запропонованим способом спілкування та участі у вихованні сина. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, відповідач перешкоджає спілкуванню батька з дитиною, позивач просить зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також встановити такі способи спілкування та участі позивача у вихованні сина: спілкуватися та зустрічатися з дитиною кожний перший та третій тиждень місяця з 10 годин 00 хвилин суботи до 12 годин 00 хвилин неділі, без присутності матері, за місцем проживання ОСОБА_2 , або в громадських місцях, без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів ОСОБА_2 , в тому числі до його батьків за місцем їх проживання; спілкуватися та зустрічатися з дитиною кожний другий та четвертий тиждень місяця з 10 години 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин неділі, без присутності матері за місцем проживання ОСОБА_2 , або в громадських місцях, без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів ОСОБА_2 , в тому числі до його батьків за місцем їх проживання; здійснювати спільний відпочинок з сином двічі на рік (в зимовий та літній періоди), тривалістю до 20 діб кожний у межах території України, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини часу та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дитини, графіку його навчання та заходів щодо розвитку, без присутності матері; здійснювати побачення з сином за місцем його проживання (реєстрації) у присутності матері в день його народження щорічно, протягом не менш 1 години в період часу з 10 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин; здійснювати побачення з дитиною за місцем проживання ОСОБА_2 , або в громадських місцях, за узгодженням сторін конкретних дат побачень, протягом однієї доби з 10 години 00 хвилин до 10 години 00 хвилин наступного дня, а також два дні з 10 годин 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин кожного року на новорічні свята у період з 24 грудня по 10 січня наступного року, без присутності його матері; спілкуватися з дитиною за телефонним зв`язком та/або за допомогою технічних засобів / (пристроїв) відео зв`язку за узгодженням сторін, щоденно з 18 години 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин, тривалістю не менш 15 хвилин.
       Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною-задоволено частково.
       Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Встановлено способи спілкування та участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
-спілкуватися та зустрічатися з дитиною кожний перший та третій тиждень місяця з 10 годин 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин суботи, без присутності матері, за місцем проживання ОСОБА_2 або в громадських місцях;
-спілкуватися та зустрічатися з дитиною кожний другий та четвертий тиждень місяця з 10 годин 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин неділі, без присутності матері, за місцем проживання ОСОБА_2 або в громадських місцях;
-здійснювати спільний відпочинок з сином двічі на рік: зимовий- до 10 діб, літній-до 20 діб, кожний у межах території України, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини часу та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дитини, графіку його навчання та заходів щодо розвитку, без присутності матері;
-здійснювати побачення з сином за місцем його проживання (реєстрації) у присутності матері в день його народження щорічно, протягом не менш 1 години в період часу з 10 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин;
-здійснювати побачення з дитиною за місцем проживання ОСОБА_2 або в громадських місцях, за узгодженням з матір`ю, конкретних дат побачень кожного року на новорічні свята у період з 24 грудня по 10 січня наступного року, без присутності матері;
-спілкуватися з дитиною за телефонним зв`язком та/або за допомогою технічних засобів (пристроїв) відео зв`язку, за узгодженням сторін, щоденно з 18 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин, тривалістю не менш 15 хвилин, за технічної можливості у дитини, з урахуванням графіку його навчання та заходів щодо розвитку.
       В задоволенні позову в іншій частині-відмовлено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1681,60 грн.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року просить скасувати рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року в частині задоволення позову, внести зміни до рішення, де зазначити способи спілкування та участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : двічі на місяць у будь-який тиждень місяця за узгодженням сторін з 10:00 до 18:00 години неділі без присутності матері за місцем проживання ОСОБА_2 або в громадських місцях за бажанням дитини, з урахуванням карантинних заходів та за наявністю задовільного стану здоров`я дитини.
       Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.
       В заяві Орган опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради просить розглянути справу без їх участі та винести рішення в інтересах дитини, додає висновок (а.с.199, а.с.216-218).
       Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2016 року по цивільній справі №205/6147/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2010 року, який розірвано вказаним рішенням суду (а.с.7).
       Від подружнього життя сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).
       У судовому засіданні встановлено, що дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
       Батько проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 , зі своєю родиною: дружиною ОСОБА_5 та її донькою ОСОБА_6 , 2013 року народження (а.с.9-11,33).
       Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23 жовтня 2020 року санітарний та житловий стан квартири, яку орендує для проживання ОСОБА_2 , хороший, є місце для відпочинку, занять, ігор, в наявності дитячі книги та розвиваючі ігри. За результатами обстеження встановлено, що для гостювання малолітнього ОСОБА_3 створені належні умови (а.с.33).
       У позивача ОСОБА_2 відповідно до медичної документації ознак психіатричних та наркологічних захворювань не виявлено (а.с.34,35), він є фізичною особою-підприємцем, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини (а.с.26-32, 71).
       Відповідно до характеристики ОСОБА_3 від 05 лютого 2021 року, наданої КЗО «Середня загальноосвітня школа №54» Дніпровської міської ради (а.с.64) та довідок (а.с.65-66) дитина навчається добре, відвідує секцію з боксу та міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча школа мистецтв №4 ім.Бориса Гмирі».
       Між батьками ОСОБА_7 виник спір щодо способу спілкування та участі батька у його вихованні.
       Як вбачається з наданих сторонами доказів листування (а.с.12-19, 85-88, 91, 117-118), з червня 2020 року ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.
       02 листопада 2020 року ОСОБА_2 надіслав ОСОБА_1 лист щодо погодження способів спілкування та його участі у вихованні спільної дитини (а.с.20).
       Відповідач не погодилась з запропонованими позивачем способами спілкування та участі у вихованні дитини та запропонувала звернутися до Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної ради у м.Дніпро (а.с.22).
       Відповідно до висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/9-49 від 21 травня 2021 року батьки ОСОБА_8 на засіданні комісії питань захисту прав дитини при органі опіки не дійшли згоди щодо способу участі батька в вихованні дитини, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради вважає за доцільне визначити батькові ОСОБА_2 , участь у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.123-124).
       У силу ч.ч.1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
       Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
       На підставі ч.ч.2, 3 ст.157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
       Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
       Згідно з ч.ч.1, 2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
       Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
       Колегія суддів, враховуючи думки учасників судового процесу, погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу в спілкуванні та вихованні їх сина ОСОБА_3 , встановлення таких способів спілкування та участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : спілкуватися та зустрічатися з дитиною кожний перший та третій тиждень місяця з 10 годин 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин суботи, без присутності матері, за місцем проживання ОСОБА_2 або в громадських місцях; спілкуватися та зустрічатися з дитиною кожний другий та четвертий тиждень місяця з 10 годин 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин неділі, без присутності матері, за місцем проживання ОСОБА_2 або в громадських місцях; здійснювати спільний відпочинок з сином двічі на рік: зимовий- до 10 діб, літній-до 20 діб, кожний у межах території України, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини часу та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дитини, графіку його навчання та заходів щодо розвитку, без присутності матері; здійснювати побачення з сином за місцем його проживання (реєстрації) у присутності матері в день його народження щорічно, протягом не менш 1 години в період часу з 10 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин; здійснювати побачення з дитиною за місцем проживання ОСОБА_2 або в громадських місцях, за узгодженням з матір`ю конкретних дат побачень кожного року на новорічні свята у період з 24 грудня по 10 січня наступного року, без присутності матері; спілкуватися з дитиною за телефонним зв`язком та/або за допомогою технічних засобів (пристроїв) відео зв`язку, за узгодженням сторін, щоденно з 18 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин, тривалістю не менш 15 хвилин, за технічної можливості у дитини, з урахуванням графіку його навчання та заходів щодо розвитку.
       Щодо вимог позивача в частині перебування дитини у нього вдома у нічний час.
       Судом першої інстанції встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_2 є умови для гостювання його сина ОСОБА_8 , однак, в акті обстеження умов проживання позивача не зазначено щодо наявності умов для сну дитини.
       Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині перебування дитини у позивача вдома у нічний час, оскільки окреме спальне місце для сина відсутнє, а також, враховуючи заперечення матері дитини щодо недопустимості того, що діти одного віку та різної статті, тобто ОСОБА_9 та дочка дружини позивача, будуть спати в одній кімнаті.
       Колегія суддів, враховуючи заперечення матері дитини щодо наявності умов, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині поїздки до родичів ОСОБА_2 , в тому числі до його батьків за місцем їх проживання, включаючи нічний час слід відмовити, оскільки позивачем не конкретизовано місце проживання його батьків, не надано доказів наявності умов для гостювання дитини.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що судом першої інстанції необґрунтовано задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зобов`язання її не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною.
       Вирішуючи питання про доцільність установлення побачень батька з сином, суд першої інстанції врахував: вік дитини, що дозволяє йому перебувати окремо від матері за умови належного догляду зі сторони батька, інтереси дитини (заняття), а також заперечення ОСОБА_1 щодо побачень у нічний час та поїздки до родичів ОСОБА_2 .
       Вказаний судом першої інстанції графік, на думку колегії суддів, відповідатиме інтересам як дитини, так і батьків, забезпечить систематичне спілкування та участь батька у вихованні дитини з мінімальними змінами у вже звичному для дитини проживанні разом з матір`ю, а також є достатнім для забезпечення участі батька у житті дитини.
       Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №758/5545/18 (провадження № 61-466св20), в постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі №619/3051/17 (провадження №61-42734 св 18).
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що на підтвердження своїх заперечень матеріали справи містять висновок органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про доцільність участі батька у вихованні та спілкуванні із дитиною, де зазначено, що малолітній ОСОБА_3 не бажає бачитись із батьком, колегія суддів ставиться критично, оскільки наданий висновок вказує, що син не бажає спілкуватись з батьком, однак надають свій висновок, що вважають доцільним визначити батькові ОСОБА_2 участь у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина проживає з матір`ю , як пояснив позивач в суді апеляційної інстанції, яка не надає можливості батькові спілкуватись з дитиною навіть по телефону, чим відповідач також перешкоджає спілкуванню батька і сина.
       Однак, слід звернути увагу, що у зазначеному висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради №3/9-49 від 21 травня 2021 року зазначено, що батьки ОСОБА_8 не дійшли згоди щодо способу участі батька в вихованні дитини та комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради вважає за доцільне визначити батькові ОСОБА_2 , участь у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.123-124).
       Суди повинні брати до уваги принцип рівності ролей батька і матері у вихованні дитини, який відображений не тільки в українському законодавстві, але і в міжнародних актах: Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
       Згідно зі статтею 9 Конвенції, держави-учасники поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Аналогічна норма відображена в ст.15 Закону України «Про охорону дитинства».
       Суд першої інстанції надав правильну оцінку зазначеному висновку, який за своїм змістом лише констатує факт небайдужості і зацікавленості батька брати участь у вихованні та житті сина, виконувати свої батьківські обов`язки.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що суд не взяв до уваги, що син відвідує секцію боксу у суботу кожного тижня з 11:00 до 13:00 години, що унеможливлює зустрічі, так як дитина займається спортивним розвитком, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд зобов`язав не чинити перешкоди спілкуватися та зустрічатися з дитиною кожний перший та третій тиждень місяця з 10 годин 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин суботи, що не позбавляє спілкування батька і сина в суботу у проміжки зазначеного часу.
       Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини. Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі ст.8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню. У зазначеній справі ЄСПЛ присудив батькові-заявнику, який втратив право на особистий контакт зі своїми дітьми, 20 тис. євро компенсації за моральну шкоду.
       Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя                                                        О.В.Лаченкова

       Судді                                                                        В.С.Городнича 

                                                                               М.Ю.Петешенкова