ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2023 р.                                                                        м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Морозової О. В., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2023 року, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Садгірського районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.
Роз`яснено ОСОБА_1 вимоги статтей 307, 308 КУпАП. 
Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 386875 від 03.02.2023 року, ОСОБА_1 03.02.2023 о 19 год 20 хв керував транспортним засобом марки «ЗАЗ TF 699 P» д. н. з. НОМЕР_1 в м. Чернівці по вулиці Хотинській, 3, в стані наркотичного сп`яніння, наявність якого було встановлено під час огляду, проведеного у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджено висновком медичного закладу № 253 від 03.02.2023 року.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокатом Морозовою О. В., подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях її довірителя складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому, суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване

ЄУНСС: 726/300/23                          Головуюча у І інстанції: Байцар Л. В.
Номер провадження: 33/822/171/23        Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП        
судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. 
Стверджує, що в порушення ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» у працівників поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу.
Також не було підстав у працівників поліції для проведення огляду ОСОБА_1 , оскільки ними не було встановлено та оголошено жодних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . 
Апелює про те, що в матеріалах справи відсутні докази проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, так як проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Вказує на те, що із фрагменту відео не міститься доказів керування ТЗ апелянтом.
Зазначає про те, що працівниками КМУ «ЧОНД» всупереч вимогам Інструкції не проводилися лабораторні дослідження біологічної речовини її довірителя, при тому, що без отримання результатів лабораторних досліджень в силу п.п. 3,15, 3,16, працівники ЧОНД взагалі не мали права складати відповідний висновок.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Морозова О. В. не з`явилися, хоча належним чином були повідомленими про день та час слухання справи, при цьому, від захисника Морозової О. В. надійшла заява про розгляд даної справи без її участі, що згідно вимог ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, а тому, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без їхньої участі. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався. 
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 386875 від 03.02.2023 року (а. с. 1); направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння (а. с. 2); медичний висновок № 253 від 03.02.2023 року (а. с. 3); постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 6496649 від 03.02.2023 року, складеної відносно водія ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а. с. 5); відеозапис з нагрудної камери працівника поліції (а. с. 5), що здійснював оформлення. 
Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного. 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).
Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.
Однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом.
Тому для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2. 9 а ПДР України, передбаченої ч. 1 ст. 130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин:
- керування особою транспортним засобом у конкретний час і місці;
- вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану сп`яніння.
При цьому, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є водій транспортного засобу.
Апеляційним судом із наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 386875 від 03.02.2023 року; постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 6496649 від 03.02.2023 року, складеної відносно водія ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП; відеозапису з нагрудної камери інспектора, що здійснював оформлення матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення (відеозапис 475519 03/02/2023 0013754), було встановлено, що ОСОБА_1 03.02.2023 року о 19 год 20 хв керував транспортним засобом марки «ЗАЗ TF 699 P» д. н. з. НОМЕР_1 в м. Чернівці по вулиці Хотинській 3, не маючи права керування таким транспортним засобом, що не заперечувалось ОСОБА_1 в апеляційній інстанції, тобто останній не був суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим, у його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.
Районний суд не надав належної правової оцінки вказаному факту, та безпідставно притягнув  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Крім зазначеного, апеляційним судом було встановлено ряд порушень допущених інспектором при складанні вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема п. 2.6. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, ч. 11 розділу 2 Інструкції, ч. 4 ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «гр-ну ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП» - відсутній його підпис, вказана обставина підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами з яких вбачається, що ОСОБА_1 уповноваженою особою не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що є порушенням його права на захист. При цьому, працівниками поліції не було вручено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності другий примірник протоколу, що також підтверджується відеозаписами. 
Також інспектором було порушено пункти 8, 10 розділу 2 Інструкції, оскільки направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не містить відомостей про серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно правопорушника; не було складено акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
Крім цього, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, зокрема ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. 
Щодо наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратору працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , то він в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, складається з окремих відрізків, і не є безперервним. 
З відеозапису неможливо встановити усі обставини події, а крім того на відеозаписі не зафіксовано моменту зупинки поліцейськими транспортного засобу; поінформування ОСОБА_1 про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію»; роз`яснення ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП; усієї процедури проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема, на ньому відсутня процедура виявлення ознак наркотичного сп`яніння, а також сама процедура проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.
А тому, такий доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд визнає недопустимим, оскільки такий отриманий з порушенням вимог закону.
Крім того, переглядаючи відеозаписи, надані працівниками поліції апеляційним судом встановлено, що ними не доведено факту наявності у ОСОБА_1 ознак, наркотичного сп`яніння при зазначених у протоколі обставинах.
Так, згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відеозапис, наданий працівником поліції не має підтвердженої інформації щодо встановлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак ні алкогольного, ані наркотичного сп`яніння, оскільки з наданих відеозаписів не убачається жодних дій по їх встановленню і їх оголошення ОСОБА_1 . 
За наведених обставин, апеляційний суду приходить до висновку, що зазначення працівниками поліції таких ознак в протоколі само по собі не може свідчить про їх наявність.
При цьому, сторона захисту у апеляційній скарзі зазначала, що не було зупинки транспортного засобу, останньому безпідставно було запропоновано пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не встановлюючи при цьому ознак сп`яніння.
Отже, наявними відеоматеріалами не доведено, що ОСОБА_1 мав ознаки будь якого сп`яніння, а тому й підстав, згідно Інструкції 09.11.2015 № 1452/735, для пропонування працівниками поліції пройти огляд водію не було.
Що стосується наявного в матеріалах справи медичного висновку, то дані висновку № 253 від 03.02.2023 р. щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, за обставин не проведення лабораторного дослідження, відповідно до вимог п. 22 Розділу ІІІ Інструкції, є недійсними і не можуть бути покладені в обґрунтування доведеності вини особи, а відтак суд визнає їх недостовірним та недопустимим доказом у справі. 
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції У країни презумпції невинності. 
Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. 
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
З огляду на те, що в матеріалах справи не міститься жодного належного й допустимого доказу на підтвердження, поза розумним сумнівом, факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, всі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь. 
З урахуванням викладеного, постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст.ст. 130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Морозової О. В., в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Садгірського районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького 
апеляційного суду                                                        В. П. Давній