П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

__________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/11451/22	

Головуючий І інстанції: Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 21.10.2022р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
17.08.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення його, як визнаного непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку; 
- зобов`язати   відповідача звільнити його, як визнаного непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку, про що видати наказ про звільнення з військової служби за станом здоров`я. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.02.2022р. позивач призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та був направлений для проходження військової служби до роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 . У подальшому, 17.05.2022р. позивачем пройдено медичний огляд, за результатами якого військово-лікарською комісією його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, у зв`язку із чим ним написані рапорти  на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо звільнення відповідно до пп. «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Разом із тим, як зазначив позивач, відповідач протиправно залишив подані рапорти без розгляду, що стало підставою для звернення  до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено в повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач 29.08.2022р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2022р. і прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної адміністративної справи, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
07.12.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.
Позивач - солдат ОСОБА_1 наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.03.2022р. №41 призваний за мобілізацією в особливий період, призначений на посаду стрільця 2 відділення 1 взводу охорони роти охорони другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення з 06.03.2022р.
30.05.2022п. військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 видано довідку №926, відповідно до якої, 17.05.2022р. проведено медичний огляд, за яким останнього визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст.62 графи 56 розладу хвороб, графи ІІ ТДВ.
27.06.2022р. ОСОБА_1 подав до відповідача рапорт про звільнення з військової служби відповідно до пп. «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із визнанням непридатним до військової служби та виключенням з військового обліку.
0508.2022р. позивач повторно подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 аналогічний за змістом рапорт про звільнення з військової служби.
Однак, подані позивачем рапорти задоволені не були.
Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, відсутності підстав для їх задоволення.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, правові основи мобілізаційної підготовки і мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р. за №3543-XII, який регулює засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян стосовно здійснення мобілізаційних заходів.
За визначенням, наведеним у ст.1 цього Закону, мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій  на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. 
Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
За змістом ст.22 Закону №3543-XII, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.
Особливості ж проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
У свою чергу, правове регулювання відносин між державою та громадянами України у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII.
Стаття 1 Закону №2232-XII закріплює, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. 
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені у відповідності до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, м.Києва та м.Севастополя.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, СБУ, СЗР України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) ТЦК та СП, Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу СЗР України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішенням комісії з питань приписки, призовної комісії чи військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_5 , закладів охорони здоров`я СБУ, а у СЗР України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії СЗР України;
- проходити підготовку до військової служби, військову службу та виконувати військовий обов`язок у запасі;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини. 
За пп. «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
Пунктами 1.1, 1.2 розділу І «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (затв. наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Військово-лікарською експертизою вважається медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I та II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних   Сил України; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) резервістів, військовослужбовців, військовозобов`язаних,
Як визначає п.2.1 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). 
Штатні та позаштатні ВЛК (лікарсько-льотні комісії) приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. 
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Згідно п.2.2 розділу І Положення №402, штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія; ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази. 
Так, штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах. Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
ВЛК військового комісаріату створюється у районному (міському) військовому комісаріаті в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами. Роз`яснення ВЛК регіону з питань військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання ВЛК військового комісаріату. ВЛК військового комісаріату має право приймати постанови відповідно до Положення №402 (пп.2.10.1-2.10.2 п.2.10 розділу І цього Положення).
Відповідно до пп.2.6.1 та 2.6.4 розділу І Положення №402, до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема, ВЛК територіального центру комплектування. Штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Приписами пп.2.11.6 розділу І Положення №402 визначено, що військовослужбовці, визнані позаштатною тимчасово діючою ВЛК непридатними до служби за військовою спеціальністю, для вирішення питання про придатність до військової служби направляються на амбулаторне або стаціонарне обстеження із подальшим оглядом гарнізонною або госпітальною ВЛК.
У силу вимог п.п.1.2,1.5 розділу ІІ Положення №402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я. У воєнний час військовослужбовці, військовозобов`язані, працівники Збройних Сил України, крім ВЛК, зазначених у п.1.4 розділу II Положення, проходять медичний огляд також у ВЛК евакуаційних пунктів, госпітальних баз.
За змістом п.20.2 розділу ІІ Положення №402, постанови ВЛК згідно з цим же Положенням розглядаються, затверджуються та контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.
Пунктом 22.3 розділу ІІ Положення №402 встановлено, що постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, які підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляються на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного терміну після медичного огляду. Свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК із затвердженою постановою не пізніше ніж через два дні після їх затвердження та одержання із штатної ВЛК висилаються командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд, або начальнику, який направив його на медичний огляд, або ж видаються на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів.
У п.п.22.5,22.6 розділу ІІ Положення №402 закріплено, що свідоцтво про хворобу у воєнний час складається на всіх військовослужбовців, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, непридатними до військової служби з переоглядом через 6-      12 місяців. Свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК   затвердженню у воєнний час на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, - ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону, евакуаційного пункту (місцевого евакуаційного пункту, госпітальної бази).
При цьому, додатком 4 до Положення №402, затверджено форму довідки військово-лікарської комісії, яка повинна містити, зокрема, номенклатурний номер, код, кутовий штамп.
Також, згідно додатку 4 вказаного положення у довідці зазначається інформація, зокрема щодо особи, яка проходить військово-лікарську комісію - військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військова частина, яким військкоматом призваний у Збройні Сили, військова професія, щодо голови ВЛК та секретаря ВЛК - військове звання, підпис, прізвище, ініціали, а також місцезнаходження комісії (адреса).
Втім, як встановлено судом апеляційної інстанції та беззаперечно підтверджується матеріалами справи, надана позивачем довідка військово-лікарської комісії від 30.05.2022р. №926, яка отримана під час проходження служби у ІНФОРМАЦІЯ_6 , не відповідає вказаним вище вимогам Положення №402, а саме:
- не містить військового звання позивача;
- не містить відомостей військової професії позивача;
- не містить адреси місцезнаходження військово-лікарської комісії у відповідній графі;
- не містить відомостей про затвердження відповідною військово-лікарською комісією регіону.
Ну думку судової колегії, вказані недоліки довідки від 30.05.2022р. №926 викликають сумніви щодо її достовірності, а відтак, звертаючись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , із рапортами про звільнення з військової служби відповідно до п. «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII, позивачем не надано належним чином оформлених документів, визначених Положенням №402, які є передумовою для вирішення питання про звільнення з військової служби за станом здоров`я.
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд не має повноважень підміняти орган, до компетенції якого віднесено прийняття таких рішень, однак, судова колегія звертає увагу на те, що надання правової оцінки довідці від 30.05.2022р. №926 у цій справі щодо її відповідності вимогам Постанови №402, ніяким чином не визначає стан здоров`я позивача, а тому вказані доводи апелянта є необґрунтованими.
З огляду на викладене, апеляційний суд цілком погоджується із висновком суду 1-ї інстанції щодо   відсутності документів, передбачених Положенням №402, що дають підстави для висновку про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити позивача, як визнаного непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, про що видати наказ про звільнення з військової служби за станом здоров`я.
Відповідно, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі позивача. 
Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж  Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з положеннями ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.         В адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок стосовно доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, варто звернути увагу на те, що твердження позивача щодо порушення його прав також мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та суб`єктивній думці останнього.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 14.02.2023р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                 Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова 

                                                                                                                   В.О. Скрипченко