ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року	Львів	Справа № 300/4593/21 пров. № А/857/15818/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                    Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                       Кухтея Р.В., Судової-Хомюк Н.М., 
                                                                                                                                   
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за його адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя(і) у І інстанції                                                                       ОСОБА_2 , 
час ухвалення рішення                                                            не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                            м. Івано-Франківськ, 
дата складення повного тексту рішення                                         19 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, у якому просив:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення січня 2016 року як місяця, за якими здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення при нарахуванні індексації грошовою забезпечення за період з 20 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 06 серпня 2019 року;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 20 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в сумі 82527,68 грн із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 06 серпня 2019 року в сумі 66837,86 грн із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 20 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби в період з 20 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2022 року рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 300/4593/21 змінено, викладено абзац 3 резолютивної частини рішення суду у такій редакції: «Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби в період з 20 січня 2016 року - 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку». У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі залишено без змін.
10 жовтня 2022 року до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у частині позовних вимог з 01 березня 2018 року по 06 серпня 2019 року (друга та четверта позовна вимога згідно з позовною заявою) щодо неврахування Військовою частиною НОМЕР_1 вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 березня 2018 року по 06 серпня 2019 року. При ухваленні додаткового судового рішення врахувати правові позиції Верховного Суду висвітлених у постанові від 28 вересня 2022 року у аналогічній справі № 400/1119/21 та постанові від 28 вересня 2022 року у аналогічній справі № 560/3965/21.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 300/4593/21 позивачу відмовлено. При цьому суд виходив з того, що рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій вирішено усі позовні вимоги, а тому правові підстави для прийняття додаткового рішення у цій справі відсутні.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу суду від 19 жовтня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції при розгляді позову за період з 01 березня 2018 року по 06 серпня 2019 року фактично не ухвалено рішення щодо заявлених  вимог щодо врахування/неврахування відповідачем вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 при нарахуванні індексації та не з`ясовано чи розмір підвищення грошового доходу позивача перевищує суму індексації, яка припадала на місяць підвищення такого доходу (березень 2018 року). Наполягає, що предметом спору є виплата суми індексації грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, що врегульовано абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено ухвалення додаткового судового рішення.
Частиною 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачені випадки коли суд може ухвалити додаткове судове рішення та вони є вичерпними.
Частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).
Отже, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.
Таким чином, додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, позивач зазначає, що судом не вирішенні позовні вимоги у частині здійснення перерахунку та виплати індексації його грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 06 серпня 2019 року саме з урахуванням вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Проте, як видно зі змісту рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року, в мотивувальній частині рішення було зазначено:
«…суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абзаців 4, 5 , 6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 06.08.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4018 гривень 75 копійок; зобов`язання військової частини НОМЕР_1  здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 06.08.2019 року включно у загальній сумі 66 837 гривень 86 копійок відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078», що відображено і у резолютивній частині вказаного рішення суду.
Окрім того, позивачем було подано апеляційну скаргу на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 300/4593/21, яку обґрунтовано аналогічними доводами, що й заяву про ухвалення додаткового рішення від 07 жовтня 2022 року, згідно з якою апелянт просив рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 300/4593/21 скасувати у частині відмови у задоволенні позову щодо здійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 20 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), а за період з 01 березня 2018 року по 28 липня 2021 року із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
За наслідками розгляду такої апеляційної скарги Восьмий апеляційний адміністративний суд прийняв постанову, якою змінив рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 300/4593/21 та виклав абзац 3 резолютивної частини рішення суду у такій редакції: 
«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби в період з 20 січня 2016 року - 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку». У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі №300/4593/21 залишено без змін.
Більше того, позивач не погодився з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій та подав касаційну скаргу до Верховного Суду. Проте ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі № 300/4593/21 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд суду першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Керуючись статтями 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 300/4593/21 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк