ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2022 р.                                                         Справа №914/1291/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючої судді                                                            Галушко Н.А.
суддів                                                                                Желіка М.Б.                                                                                                                        Орищин Г.В.

без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження
розглядаючи апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” №1291-4 від  02.11.2022 (Вх. № ЗАГС 01-05/2676/22 від 02.11.2022)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.10.2022 про зупинення провадження 
у справі №914/1291/22
за позовом Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз”, м.Львів, 
до відповідача Акціонерного товариства “Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація”, м.Львів, 
про зобов`язання повернути оригінал Державного акту Б№040843 на право постійного користування земельною ділянкою (виданого у 1987 році)

Короткий зміст позовних вимог та оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Акціонерним товариством “Оператор розподільної системи “Львівгаз” подано позовну заяву з вимогою: зобов`язати Акціонерне товариство “Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація” повернути оригінал Державного акту Б№040843 на право постійного користування земельною ділянкою (виданого у 1987 році).
В ході розгляду справи в суді першої інстанції Акціонерним товариством “Оператор розподільної системи “Львівгаз” подано заяву, у якій позивач зазначив, що в провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/970/22 за позовом АТ «БМУ Львівгазифікація» до Львівської міської ради з вимогами визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради та визнання права постійного користування земельною ділянкою. Позивач зазначає, що у вказаній справі АТ «БМУ «Львівгазифікація» заявило вимогу про визнання права користування земельною ділянкою, право користування якою належить АТ «Львівгаз» на підставі акта, повернення оригіналу якого є предметом спору у справі №914/970/22. 
Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»  у справі №914/970/22 подано заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, а саме про визнання права користування земельною ділянкою, кадастровий номер 4610136300:05:020:0009 на підставі державного акта № 040843 на право постійного користування. 
Як вбачається із позовної заяви Акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління «Львівгазицікація», однією із позовних вимог є також вимога про визнання права постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер 4610136300:05:020:0009.

Позивач вважає, що розгляд судом поданого позову АТ «БМУ Львівгазифікація» у межах справи 914/970/22 не є перешкодою для розгляду справи №914/1291/22 оскільки предмети і підстави позовів є різними. 
АТ “Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація» подано клопотання про зупинення провадження у даній  справі до прийняття рішення у справі №914/970/22, у якій розглядається спір між АТ “БМУ “Львівгазифікація”, АТ “ОГС “Львівгаз” та Львівською міської радою стосовно речового права на земельну ділянку, щодо якої було видано Державний акт, спір стосовно якого вирішується у даній справі №914/1291/22.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.10.2022 у справі №914/1291/22 задоволено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі №914/1291/22 до часу вирішення спору у справі №914/970/22, яка перебуває на розгляді Господарського суду Львівської області.
Ухвала суду обгрунтовано тим, що враховуючи факт розгляду Господарським судом Львівської області справи №914/970/22, у якій вирішуватиметься спір між АТ “Львівгаз” та АТ “Львівгазифікація” стосовно речового права (права користування) на земельну ділянку, стосовно якої видано (у 1987 році) Державний акт, про витребування якого Товариством “Львівгаз” заявлено позов у даній справі №914/1291/22, існує об`єктивна неможливість розгляду спору у даній справі №914/1291/22, до часу встановлення судом у справі №914/970/22 обставин щодо правомірності (неправомірності) користування Товариством “Львівгазифікація” земельною ділянкою та, відповідно,  і обставин щодо правомірності (неправомірності) отримання ним у фактичне володіння і користування Державного акту, яким посвідчувалось право землекористування, так як право володіння і користування Державним актом є похідним  від речового права на земельну ділянку (права володіння і користування нею).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу.
Акціонерним товариством “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.10.2022 у справі  №914/1291/22 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконна.
На думку скаржника, ухвала не містить належних обгрунтувань неможливості самостійного встановлення судом обставин справи, які входять у предмет доказування. Натомість суд зупинив провадження до часу встановлення судом у справі № 914/970/22 обставин щодо правомірності (неправомірності) користування БМУ «Львівгазифікація» земельною ділянкою і отримання ним у володіння і користування Державного акту на землю. 
Скаржник вважає, що ці обставини не є предметом доказування у справі № 914/970/22 і не будуть встановлюватися судом. Наявність чи відсутність права і правомірність чи неправомірність користування землею є різними юридичними категоріями.
Скаржник зазначає, що право користування землею виникає не з Державного акта, а з рішення власника землі. Акт є правопосвідчувальним документом. Суд у справі № 914/970/22 не буде встановлювати обставини отримання AT «БМУ «Львівгазифікація» у володіння акта на землю. Сам по собі факт, що інший суд розглядає справу за участю тих же сторін з іншим предметом спору не є законною підставою для зупинення провадження у справі та ще й до вирішення спору у цій справі, а не до набрання рішенням у справі законної сили, що передбачено ГПК України. 
На думку скаржника, предметом доказування у справі N 914/1291/22 є обставини наявності законних підстав для володіння оригіналом правопосвідчувального документа, а не наявність речового права, яке він посвідчує. 

АТ “Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація” у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, посилаючись на те, що твердженням позивача є безпідставними. Державний акт Б №040843 на право постійного користування земельною ділянкою площею 2,5 га є матеріальним носієм, що містить інформацію щодо права на користування індивідуально визначеним майном, а саме земельною ділянкою, а отже власником документу як майна є законний користувач земельною ділянкою, право користування якою і посвідчується державним актом.
Оскільки Господарським судом Львівської області в межах справи № 914/970/22 досліджується питання щодо того хто саме: AT "Будівельно- монтажне управління "Львівгазифікація" чи AT "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" є законним користувачем земельної ділянки, право користування на яку посвідчується Державним актом Б№040843, то право позивача на звернення до суду про примусове повернення зазначеного державного акту є непідтвердженим, а отже Господарський суд Львівської області, приймаючи ухвалу від 26.10.2022 та зупиняючи провадження у справі дійшов правильного висновку про те, що існує об`єктивна неможливість розгляду спору у даній справі №914/1291/22 до часу встановлення судом у справі №914/970/22 обставин, щодо правомірності (неправомірності) користування AT "БМУ "Львівгазифікація" земельною ділянкою та, відповідно, і обставин щодо правомірності (неправомірності) отримання ним у фактичне володіння і користування Державного акту, яким посвідчувалось право землекористування, так як право володіння і користування Державним актом є похідним від речового права на земельну ділянку (права володіння і користування нею).

Процесуальні дії суду у справі.          
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2022 справу №914/1291/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” №1291-4 від  02.11.2022 (Вх. №ЗАГС 01-05/2676/22 від 02.11.2022) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.10.2022 у справі №914/1291/22.  Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” вирішено розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. 

Обставини справи
Акціонерним товариством “Оператор розподільної системи “Львівгаз” подано позовну заяву з вимогою: зобов`язати Акціонерне товариство “Будівельно-монтажне управління Львівгазифікація” повернути оригінал Державного акту Б№040843 на право постійного користування земельною ділянкою (виданого у 1987 році).
Відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у даній  справі до прийняття рішення у справі №914/970/22, у якій розглядається спір між АТ “БМУ “Львівгазифікація”, АТ “ОГС “Львівгаз” та Львівською міської радою стосовно речового права на земельну ділянку, щодо якої було видано Державний акт, спір стосовно якого вирішується у даній справі №914/1291/22.
Зокрема, відповідачем зазначено, що відповідно до п.1 ст. 20 Земельного кодексу Української PCP (у редакції від 12.04.1985, що діяла на момент видачі Державного акту), право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчувалось державними актами на право користування землею. 
Державний акт Б №040843 на право постійного користування земельною ділянкою є матеріальним носієм, що містить інформацію щодо права на користування індивідуально визначеним майном, а саме земельною ділянкою, а, отже, власником документу як майна є законний користувач земельною ділянкою, право користування якою і посвідчується Державним актом.
Відповідач вважає, що Господарським судом Львівської області в межах справи № 914/970/22, досліджується питання щодо того, хто саме (AT "Будівельно- монтажне управління "Львівгазифікація" чи AT "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз") є законним користувачем земельної ділянки, право користування на яку посвідчується Державним актом Б№040843.
Позивачем, у відповіді на відзив, заперечено наявність підстав для зупинення провадження у справі.
Судом першої інстанції встановлено, що враховуючи факт розгляду Господарським судом Львівської області справи №914/970/22, у якій вирішуватиметься спір між АТ “Львівгаз” та АТ “Львівгазифікація” стосовно речового права (права користування) на земельну ділянку, стосовно якої видано (у 1987 році) Державний акт, про витребування якого Товариством “Львівгаз” заявлено позов у даній справі №914/1291/22, існує об`єктивна неможливість розгляду спору у даній справі №914/1291/22, до часу встановлення Судом у справі №914/970/22 обставин щодо правомірності (неправомірності) користування Товариством “Львівгазифікація” земельною ділянкою та, відповідно,  і обставин щодо правомірності (неправомірності) отримання ним у фактичне володіння і користування Державного акту, яким посвідчувалось право землекористування, так як право володіння і користування Державним актом є похідним  від речового права на земельну ділянку (права володіння і користування нею).
При цьому важливо, що доказів незаконного заволодіння Товариством “Львівгазифікація” Державним актом - не надано.
Враховуючи, що обставини стосовно правомірності отримання Товариством “Львівгазифікація” у фактичне володіння Державного акту входять у предмет доказування у справі №914/970/22, у якій вирішуватиметься спір стосовно речового права на земельну ділянку, похідним від якого є право володіння Державним актом на право землекористування, і у даній справі №914/1291/22, виходячи із предмету доказування, суд першої інстанції прийшов до висновку, що існує об`єктивна неможливість встановлення обставин щодо наявності (відсутності) у Сторін речового права на земельну ділянку (похідним від якого є право володіння Державним актом), наявні підстави, передбачені нормою п.5 ч.1 ст.227 ГПК України, для зупинення провадження у даній справі до часу вирішення спору у справі №914/970/22.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
За змістом частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульованого нормами статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
За змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
У разі зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої   статті 227 ГПК України за вимогами статті 234 ГПК України  у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановлені ухвали (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.07.2019 у справі № 904/4233/18).
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Під неможливістю розгляду зазначеної справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини четверта та шоста статті 75 ГПК України).
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17, від 17.12.2019 у справі № 917/131/19).
Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених  статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1, 3 частини першої  статті 237 ГПК України  передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
За змістом  статті 236 ГПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Як слідує із оскаржуваної ухвали та матеріалів справи, суд першої інстанції навів мотиви, з яких він вважає неможливим розгляд справи №914/1291/22,  вказав, як саме пов`язана ця справа зі справою №914/970/22.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою зупинення провадження у справі №914/1291/22 є та обставина, що в провадженні Господарського суду Львівської області заходиться справа №914/970/22, у якій вирішується спір між АТ “Львівгаз” та АТ “Львівгазифікація” стосовно речового права (права користування) на земельну ділянку, стосовно якої видано (у 1987 році) Державний акт, про витребування якого Товариством “Львівгаз” заявлено позов у даній справі №914/1291/22.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що існує об`єктивна неможливість розгляду спору у даній справі №914/1291/22 до часу встановлення судом у справі №914/970/22 обставин щодо правомірності (неправомірності) користування Товариством “Львівгазифікація” земельною ділянкою та, відповідно,  і обставин щодо правомірності (неправомірності) отримання ним у фактичне володіння і користування Державного акту, яким посвідчувалось право землекористування, так як право володіння і користування Державним актом є похідним  від речового права на земельну ділянку (права володіння і користування нею).
Тобто обставини, які не можна встановити у цьому процесі, але є предметом розгляду у справі №914/970/22, місцевий суд визначив як такі, що мають значення для справи.
Відтак, проаналізувавши доводи та заперечення обох сторін, в обґрунтування наведених ними правових позицій, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, встановлені в справі №914/970/22, можуть вплинути на оцінку доказів у справі №914/1291/22 в тому числі щодо фактів які будуть мати преюдиційне значення для вирішення наявного спору.
На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного і правового обґрунтування та не доведені належними доказами, у зв`язку з чим підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Висновки суду.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, переглядаючи в апеляційному порядку спірну ухвалу, прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала суду, з врахуванням фактичних матеріалів справи, прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали не вбачає. 
Відповідно до п. п. 11, 12 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі та  призначення експертизи.
Разом з цим згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Оскільки ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню. 
Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України за розгляд апеляційної скарги слід  покласти скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284  ГПК України, - 

Західний апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” №1291-4 від 02.11.2022 (Вх. № ЗАГС 01-05/2676/22 від 02.11.2022) залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.10.2022 у справі №914/1291/22  залишити без змін..
Судові витрати за розгляду апеляційної скарги покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                             Галушко Н.А.

Суддя                                                                      Желік М.Б.

Суддя                                                                      Орищин Г.В.