ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/442/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/5133/22 Категорія: на ухвалу 	Булгакова Г.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Зінченко Ю.О. 

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
представник позивача – адвокат Жорнік Марія Олегівна;
відповідач – ОСОБА_2 ;
представник відповідача – адвокат Чугуєнко Дмитро Вікторович;
особа, яка подала апеляційну скаргу – представник позивача – адвокат Жорнік Марія Олегівна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача – адвоката Жорнік Марії Олегівни на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом та просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду.
Ухвала суду обґрунтована тим, що згідно із належно завіреним перекладом з Румунської мови сертифікату суду м. Ватра-Доней, повіт Сучава, Румунія, 28 червня 2022 року в судовому реєстрі зареєстрована справа № 1121/334/2022, предметом якої є «розлучення», за позовом ОСОБА_4 , американського громадянина, який проживає у АДРЕСА_1 до відповідачки ОСОБА_5 , громадянки України, яка проживає в АДРЕСА_1 . Предметом розгляду справи є: розірвання шлюбу між сторонами, встановлення місця проживання неповнолітньої дитини, спільне здійснення батьківських повноважень, зобов`язання відповідачки сплачувати аліменти на користь неповнолітньої дитини.
Крім того рішенням суду м. Ватра-Доней від 22 липня 2022 року вжито тимчасові заходи до вирішення справи про розірвання шлюбу, а саме: встановлено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_4 за адресою в муніципалітеті АДРЕСА_1 , повіт Сучава; заборонено пересування неповнолітньої ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України, відповідно, виїзд неповнолітньої дитини з Румунії в Україну у супроводі відповідачки. Вказане рішення діє до остаточного вирішення справи № 1121/334/2022 суду м. Ватра-Доней.
У зв`язку із цим суд вказав, що позов  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів слід залишити без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України,оскільки у провадженні іншого суду – м. Ватра-Доней, повіт Сучава, Румунія, перебуває справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав..
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача – адвокат Жорнік Марія Олегівна подала апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі вказує, що статтею 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено виключну підсудність судам України справ з іноземним елементом, якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні.
Зазначає, що 23 вересня 2019 року відповідачу була видана довідка на постійне проживання в Україні терміном дії 10 років та зареєстрованим місцем його проживання є АДРЕСА_2 .
Стверджує, що дочка сторін є громадянкою України, а посилання суду на те, що на час відкриття провадження у справі обидві сторони мало право проживати на території суду, тому відповідач і звернувся для розгляду спору до компетентного суду за місцем фактичного перебування, є безпідставним, оскільки виїзд скаржниці з України у березні 2020 року був вимушеною мірою та вона із дочкою отримала статус тимчасового захисту від Румунії, що є похідним від легального перебування переміщеної особи в Україні станом на 24 лютого 2022 року.
Стверджує, що відповідач не надав жодних доказів їх спільного проживання в Румунії в період з 01 червня 2022 року по 28 червня 2022 року, а право перебування відповідача в Румунії не спростовує тих обставин, що з січня 2019 року по березень 2022 року сторони та їх малолітня дочка постійно проживали в Україні.
Вважає, що залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції не врахував того, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» позовна заява ОСОБА_1 відповідає вимогам виключної підсудності, та відповідно до ч. 2 ст. 28 Договору між Україною та Румунією про правову допомогу та правові відносини у цивільних справах від 30 жовтня 2006 року позовна заява відповідає вимогам договірної підсудності, оскільки малолітня дочка сторін є громадянкою України.
Представник відповідача – адвокат Чугуєнко Дмитро Віталійович подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2013 року – без змін.
Крім того звертає увагу, що постановою Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 711/4756/22 було залишено без змін ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2022 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу із аналогічних підстав.
Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з матеріалами справи у жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2022 року відкрито провадження у даній справі.
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 28 червня 2022 року в судовому реєстрісуду м. Ватра-Доней, повіт Сучава, Румунія, зареєстрована справа № 1121/334/2022, предметом якої є «розлучення», за позовом ОСОБА_4 , американського громадянина, який проживає у АДРЕСА_1 до відповідачки ОСОБА_5 , громадянки України, яка проживає в АДРЕСА_1 . Предметом розгляду справи є: розірвання шлюбу між сторонами, встановлення місця проживання неповнолітньої дитини, спільне здійснення батьківських повноважень, зобов`язання відповідачки сплачувати аліменти на користь неповнолітньої дитини.
Крім того, рішенням суду м. Ватра-Доней від 22 липня 2022 року вжито тимчасові заходи до вирішення справи про розірвання шлюбу, а саме: встановлено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_4 за адресою в муніципалітеті АДРЕСА_1 , повіт Сучава; заборонено пересування неповнолітньої ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України, відповідно, виїзд неповнолітньої дитини з Румунії в Україну у супроводі відповідачки. Вказане рішення діє до остаточного вирішення справи № 1121/334/2022 суду м. Ватра-Доней.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із положень пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України, згідно із якою суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову – це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава – обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Для залишення позову без розгляду з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 257 ЦПК України, необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Зазначена процесуальна норма права направлена на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.
Залишення позову без розгляду у цьому разі можливе лише за умови, що позов у справі, яка перебуває у провадженні цього чи іншого суду, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема залишати позов без розгляду.
Підстава позову – це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами.
Предмет позову – це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.
Сторони – особи (фізичні, юридичні), які набувають із пред`явленням позову певного процесуального статусу, зокрема позивач – особа яка звертається до суду з метою поновлення свого порушеного права, встановлення та визнання права, відповідач – особа, яка, зокрема зазначене право не визнає.
Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає розгляду таких позовів.
Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 372/2230/17-ц (провадження № 61-31594св18).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки предмет та підстави її позову не є тотожними із предметом та підставами позову ОСОБА_4 , який розглядається судом м. Ватра-Доней, повіт Сучава, Румунія.
Колегія суддів вважає, що позовні вимоги сторін за своїм матеріально-правовим спрямуванням є зустрічними та взаємовиключними. Так, у даній справі ОСОБА_1 пред`явила вимогу про стягнення аліментів на її користь із ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки сторін, а у справі, що розглядається судом Румунії, ОСОБА_2 пред`явив вимоги про розірвання шлюбу між сторонами, встановлення місця проживання неповнолітньої дитини, спільне здійснення батьківських повноважень, зобов`язання відповідачки ( ОСОБА_1 ) сплачувати аліменти на користь неповнолітньої дитини.
Отже, у зазначених справах вимоги сторін не співпадають за своїм предметом, тобто позови є зустрічними за своїм змістом.
Оскільки у цих справах предмет та підстави позовів не є тотожні, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.
Колегія суддів вважає, що залишення позову без розгляду з підстав, наведених судом першої інстанції за обставин нетотожності пред`явлених позовів у наведених цивільних справах, є перешкодою у доступі до правосуддя ОСОБА_1 .
Колегія суддів звертає увагу, що добросовісно виконуючи свої процесуальні обов`язки та реалізуючи свої права, сторони повинні повідомити як Придніпровський районний суд м. Черкаси, так і відповідний суд м. Ватра-Доней, повіт Сучава, Румунія про наявність цивільних справ, клопотати перед судом про зупинення одного із проваджень у справі за наявності обґрунтованих для цього підстав. Так само сторони вправі звернутися до одного із судів із клопотанням про об`єднання позовів в одне провадження, оскільки саме такий розгляд відповідатиме принципам та загальним засадам цивільного процесу.
Такі висновки суду відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 579/305/21.
Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на те, що постановою Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 711/4756/22 було залишено без змін ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2022 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу із аналогічних підстав, не впливають на висновки апеляційного суду, оскільки обставини вказаної справи та справи, що переглядається, не є тотожними.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. 
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, оскільки судом постановлено ухвалу з порушенням норм процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу представника позивача – адвоката Жорнік Марії Олегівни задовольняє, ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2023 року скасовує та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача – адвоката Жорнік Марії Олегівни задовольнити. 
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах викладених в статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 30 березня 2023 року.

          Судді