ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/110/23 Справа № 186/1059/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кривошея С.С. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 січня 2023 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Негробова О.В.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого електромонтером у Першотравенському міському житлово-комунальному підприємстві, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та на нього у відповідності до вимог ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.
       У постанові суду зазначено, що 09 листопада 2022 року о 18 годині 01 хвилині, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Dodge Ram», р/н НОМЕР_1 , біля будинку №3-а по вулиці Горького, міста Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» р/н НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
       Крім того, 09 листопада 2022 року о 18 годині 01 хвилині, в м. Першотравенськ водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Dodge Ram», р/н НОМЕР_1 , здійснив зіткнення із автомобілем «Volkswagen Tiguan» р/н НОМЕР_2 та залишив місце ДТП, до якої він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП.

       В апеляційній скарзі потерпіла порушує питання про скасування постанови судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року та просить прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП та у відповідності до ст.36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки.
       Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.
       В обґрунтування зазначає, що в порушення приписів ч.2 ст.277-2 КУпАП судом першої інстанції її, як потерпілу, до суду викликано не було, у зв`язку з чим було порушено її права на участь у розгляді справи та рівність сторін.
       Крім того зазначає, що вона в цілому погоджується з судовим рішенням, проте не згодна з тим, що судом не було надано будь-якої оцінки її клопотанню щодо обставин подій, не враховано характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень та поведінку особи при накладенні на нього стягнення. Аргументує тим, що коли до ОСОБА_1 приїхали співробітники поліції разом із нею, то він не заперечував та вже на той момент знав, що він скоїв ДТП, але ж не повернувся, легковажно сподіваючись на те, що його не знайдуть, свідки не запам`ятали його номер авто, тощо. Окрім того зазначає, що ОСОБА_1 пропонував їй вирішити ситуацію без залучення суду, обіцяв добровільно усунути шкоду, яку не забезпечить страхове відшкодування, але, коли дізнався, що матеріали справи направлені до суду, категорично відмовився від всіх своїх попередніх обіцянок. При цьому, ОСОБА_1 було повідомлено, що його страхова компанія запросила її доставити автомобіль для огляду в м. Дніпро, вартість поїздки якої становила- 1 375 гривень. Також ОСОБА_1 було надано для ознайомлення рахунок ТОВ "Автоцентр-Україна" С000081205 від 16.11.2022 року, згідно якого вартість відновлюваного ремонту складає- 69 372,66 грн.
       Таким чином потерпіла вважає, що оскільки ОСОБА_1 не проявив жодної активності по відшкодуванню збитків, намагався уникнути відповідальності ховаючись від скоєного, тому відносно нього необхідно застосувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, що буде справедливим для всіх, захищаючи права не лише особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, але й її права та інтереси, як потерпілої.

В судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2  не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомила, але її неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  та його захисник Негробов О.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення місцевого суду без змін, надавши суду свої письмові заперечення.
Додатково під час апеляційного розгляду  ОСОБА_1 пояснив, що матеріальну шкоду потерпілій за пошкоджений в результаті ДТП автомобіль не відшкодовував, оскільки не було можливості одразу сплатити усю суму, на якій наполягала потерпіла сторона, а саме - 43000 грн. Він пропонував сплачувати частинами, оскільки розмір його пенсії становить - 3173 грн та заробітна плата електромонтера становить приблизно 12000 грн.
У свою чергу захисник Негробов О.В. зауважив, що на теперішній час обидві сторони ДТП звернулися до страхової компанії ПРАТ СК "ВУСО", де застраховані їхні автомобілі, та зараз вирішується питання про розмір відшкодування матеріальної шкоди потерпілій. 

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП. Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі потерпілою, а тому апеляційним судом відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП не перевіряються.
Разом з цим доводи апеляційної скарги потерпілої щодо недостатності призначеного місцевим судом адміністративного стягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, є необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України.
Санкція ст.124 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Санкція ст.122-4 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повній мірі врахував характер вчинених адміністративних правопорушень та їх суспільну небезпеку, особу правопорушника, який протягом року до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався, майновий стан, ступінь вини та ставлення особи до вчиненого, та з урахуванням приписів ст.36 КУпАП дійшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у виді штрафу, яке є необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для посилання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення, зокрема й у накладенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, на чому наполягає потерпіла ОСОБА_2 , оскільки воно буде явно несправедливим через суворість. 
При цьому посилання апелянта на небажання ОСОБА_1 добровільно відшкодовувати завдані потерпілій в результаті ДТП збитки за пошкоджений автомобіль є неспроможними, оскільки, як стверджує сторона захисту та це підтверджується наявними в матеріалах справи страховими полісами (а.с.25-27, 28) обидва автомобілі, як правопорушника ОСОБА_1 , так і самої потерпілої ОСОБА_2 , застраховані в одній страховій компанії ПРАТ СК "ВУСО", яка і повинна вирішити питання щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди потерпілій. 

Разом з цим, не заслуговують на увагу апеляційного суду і посилання потерпілої про порушення судом першої інстанції, передбачених ст.ст.7,9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст.268 КУпАП її прав під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки згідно матеріалів справи, нею 25 листопада 2022 року до суду було спрямовано клопотання (а.с.9-12), зміст якого викладено в оскаржуваній постанові, та в якому вона надала свої пояснення щодо обставин подій і висловила думку з приводу призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень. Окрім того, права потерпілої, передбачені ст.268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                         В.В. РУДЕНКО