ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 р. 	Справа № 440/15529/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2022, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава,  по справі № 440/15529/21
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                       
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у донарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 30 вересня 2021 року з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка ввійшла в дохід за березень 2018 року і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести донарахування та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 30 вересня 2021 року з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка ввійшла в дохід ОСОБА_1 за березень 2018 року і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що керуючись Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 23 постанови Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, ОСОБА_1 надав до пенсійного органу довідку Військової частини НОМЕР_1 від 10 вересня 2021 року № 184/157 для вирішення питання підвищення пенсії, однак відповідач, пославшись на п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», протиправно відмовив у донарахуванні та виплаті позивачу з 30.09.2021 пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення, до складу якого включити додаткову грошову винагороду, яка була виплачена йому у березні 2018 року і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, чим порушив право ОСОБА_1 на отримання пенсійного забезпечення в належному розмірі.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 440/15529/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального та порушення судом норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 440/15529/21 та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позовних вимог щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10 вересня 2021 року №184/157 позивач не заявляв, а лише просив донарахувати (підвищити) пенсію з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, зазначеної у додатково наданому документі. Однак, суд помилково у рішенні дослідив питання перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яка взагалі не має відношення до спірних правовідносин, оскільки позивач звільнений з військової служби 07.05.2018, тобто після 01.03.2018.
Наполягає, що отримана ним згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 10 вересня 2021 року № 184/157 щомісячна грошова винагорода носила реальний та постійний характер, а тому відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягала обов`язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії. 
На переконання апелянта, його правова позиція повністю узгоджується з висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17 та постановах Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 552/1092/17 та від 15.04.2019 у справі № 522/9659/16-а. Також, зазначив, що судом залишено поза увагою той факт, що пенсія позивачу вже призначена відповідно до довідки встановленого зразка, а тому виникає потреба тільки в донарахуванні пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого вже обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка ввійшла в дохід за березень 2018 року.
Відповідач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її вимоги без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, як таке, що відповідає вимогам ст. 242 КАС України. Зазначив, що підтримує правову позицію, викладену у відзиві на позов та вважає, що судом вірно застосовані норми матеріального та дотримано норми процесуального права, повно та всебічно з`ясовані обставини справи та надано вірну оцінку аргументам учасників.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є військовим пенсіонером з 11 жовтня 2018 року, отримує пенсію по інвалідності у відповідності до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Полтавській області. Пенсія позивачу призначена у розмірі 80% грошового забезпечення, що підтверджено протоколом за пенсійною справою № 1601017119 від 21 квітня 2021 року.
10 вересня 2021 року Військовою частиною НОМЕР_1 за № 184/157 видано довідку про доходи за березень 2018 року про виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, з якої утримано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та підтверджено його сплату.
Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії з 30 вересня 2021 року на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 10 вересня 2021 року за №184/157.
ГУ ПФУ в Полтавській області листом № 11679-11583/К-02/8-1600/21 від 22 жовтня 2021 року відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії на підставі наданої довідки.
Не погоджуючись із відмовою відповідача у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного суду, викладену у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/21, дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на включення до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка ввійшла в дохід та з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, однак з огляду на невідповідність довідки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 10 вересня 2021 року за № 184/157 вимогам законодавства (остання не відповідає формі довідки, що передбачена додатком 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі – Порядок № 45, у редакції, чинній до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103), відповідач не може самостійно додавати до грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обраховується пенсія, додаткові види.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
На виконання приписів ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Положеннями ч. 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначені Законом № 2262-ХІІ.
Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 (далі – Порядок № 393, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 7 Порядку № 393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: 
відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Також, п. 7 Порядку № 393 передбачено, що для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 1 березня 2018 р. та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 р. на кількість таких місяців.
Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Враховуючи, що додаткова щомісячна грошова винагорода не є разовою виплатою, а носить періодичний характер, колегія суддів дійшла висновку що остання входить до переліку видів грошового забезпечення, передбаченого ч. 3 ст. 43 Закону  2262-ХІІ, а отже підлягає врахуванню при обчисленні пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17.
Колегією суддів встановлено, що позивач звільнений з військової служби 07.05.2018 відповідно до витягу з наказу Командувача сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) (а.с. 6).
Пенсія ОСОБА_1 призначена з 11.10.2018, що підтверджується протоколом за пенсійною справою – 1601017119 (Міноборони) від 21.04.2021.
Враховуючи, що позивачу пенсія призначена вже після 01.03.2018, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії відповідно до п. 7 Порядку № 393 була обрахована пенсійним органом шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням, тобто березень-квітень 2018 року, на кількість таких місяців.
Так, при обчисленні пенсії ОСОБА_1 враховано грошове забезпечення: посадовий оклад – 7890,00 грн, оклад за військове звання – 1480,00 грн, надбавка за вислугу років 45% - 4216,00 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі: робота з таємними виробами, носіями, документами - 15%, надбавка за особливо важливі завдання - 10 %, премія - 10 %, всього – 3331,15 грн (а.с.20).
З наведеного слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка була виплачена позивачу у березні 2018 року, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2021 3184/157, не була врахована позивачу до складу грошового забезпечення з якого обраховується пенсія.
Колегія суддів зазначає, що відповідач у листі від 22.10.2021 № 11679-11583/К-02/8-1600/21, як на підставу для відмови у здійсненні перерахунку пенсії, послався на положення п. 7 Порядку № 393 та зазначив, що перелік додаткових видів грошового забезпечення, що має бути врахований при призначенні пенсії є вичерпним, а саме – надбавки, доплати, підвищення, та не включає такий вид грошового забезпечення, як щомісячна грошова винагорода, а тому вищезазначена виплата не може бути врахована у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 .
Проте, наведена позиція відповідача спростовується вищевказаним висновком Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якого щомісячна додаткова грошова винагорода з якої щомісяця утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.
Отже, колегія суддів вважає, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2021 3184/157, яка ввійшла в дохід позивача за березень 2018 року, та з якої утримувався єдиний соціальний внесок, мала бути включена до складу грошового забезпечення позивача, з якого здійснюється обчислення пенсії, однак цього зроблено не було, відтак, розмір призначеної позивачу пенсії підлягає перерахунку.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.01.2023 у справі № 638/13814/17.
Разом з цим, колегія суддів вважає помилковими посилання позивача на те, що розмір його пенсії підлягає перерахунку в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 (далі - Порядок № 3-1) з огляду на таке.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано Порядком № 3-1.
Відповідно до п. 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до якої встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених цією статтею належить до компетенції Кабінету Міністрів України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
З сукупного аналізу наведених норм слідує, що положення Порядку № 3-1 підлягають застосуванню у випадку виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі ст. 63 Закону № 2262-ХІІ після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій.
При цьому, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.
Однак, у спірних відносинах перерахунок пенсії ОСОБА_1 зумовлено не настанням подій, на які вказує ст. 63 Закону № 2262-ХІІ та Порядок № 3-1, а неврахуванням пенсійним органом усіх видів грошового забезпечення при призначенні пенсії ОСОБА_1 , які помилково не були внесені до довідки про розмір грошового забезпечення, на підставі якої позивачу призначено пенсію з 11.10.2018. 
Отже, положення ч. ч. 1 та 2 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки ними передбачено порядок перерахунку пенсій у зв`язку із введенням в дію цього Закону.
Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 16.01.2023 у справі 638/13814/17.
Крім того, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції помилково зазначив про невідповідність довідки Військової частини від 10.09.2021 № 184/157 формі довідки, яка встановлена додатком 2 Порядку № 45, оскільки положення вказаного порядку також застосовуються у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій, а не при не врахуванні щомісячної додаткової винагороди, як одного з видів грошового забезпечення при призначенні пенсії. 
Колегією суддів встановлено, що довідка Військової частини НОМЕР_1 від 10 вересня 2021 року № 184/157, яка була надана відповідачу, містить відомості про розмір грошового забезпечення за березень 2018 року у сумі 15 296, 61 грн, у тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 5736, 23 грн, з зазначенням про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Враховуючи, що позивач просив здійснити перерахунок пенсії лише з підстав не включення при призначенні останньої вказаної винагороди, колегія суддів вважає, що вищезазначених даних  у довідці Військової частини НОМЕР_1 достатньо для приведення у відповідність розміру пенсії позивача вимогам чинного законодавства, які діяли на час її призначення. 
Отже, посилання відповідача у листі 22.10.2021 № 11679-11583/К-02/8-1600/21 на те, що довідка-розрахунок Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2021 № 184/157 носить лише інформаційний характер, а не є довідкою про нове грошове забезпечення встановленого зразка, без зазначення при цьому яким нормативно-правовим актом встановлено цей зразок та без вказівки на відсутність відомостей, яких, на думку пенсійного органу, недостатньо для здійснення перерахунку пенсії позивача є необґрунтованими. Крім того, відповідач ані у відзиві на позов, ані у відзиві на апеляційну скаргу не конкретизував власну позицію щодо невідповідності вказаної довідки вимогам законодавства.
Проаналізувавши форму довідки, передбачену додатком 2 Порядку № 45, слід зауважити, що остання, серед іншого, передбачає зазначення відомостей про назву, дату і номер акта, що є підставою для перерахунку пенсії, розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на день, з якого змінено розмір грошового забезпечення особам, що проходять службу, водночас у даній справі такі обставини, з якими пов`язується виникнення права на перерахунок пенсії, не мали місця.
Колегія суддів зазначає, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами, рішень. 
Натомість, рішення відповідача, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії не відповідає загальним вимогам, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, а саме критеріям обґрунтованості та вмотивованості, відповідно до яких пенсійний орган мав навести переконливі та зрозумілі мотиви його прийняття, зокрема в частині зазначення висновків про інформаційний характер довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2021 №184/157.
Колегія суддів зазначає, що суб`єкт владних повноважень не повинен допускати надмірного формалізму при здійсненні своїх повноважень. Суворе трактування національного законодавства, відмова у вирішенні спірного питання з формальних підстав, в сукупності створює перешкоди або унеможливлює реалізацію громадянами свої прав, зокрема на пенсійне забезпечення. Необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до органів державної влади повинен бути не лише фактичним, але і реальним. 
При цьому, варто зазначити, що довідка Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2021 №184/157 підписана уповноваженою особою, скріплена гербовою печаткою та містить відомості щодо розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, на яку нарахований та сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, виплаченої у березні 2018 року, а саме 5736,23 грн, яка не була врахована пенсійним органом при призначенні пенсії. 
За встановлених у справі обставин та з огляду на те, що вказаний місяць (березень 2018 року) ввійшов до періоду, який підлягав врахуванню при обчисленні розміру грошового забезпечення, з якого була обрахована пенсія ОСОБА_1 відповідно до п. 7 Порядку № 393, колегія суддів дійшла висновку про протиправність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2021 №184/157, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.
Вирішуючи питання щодо строку, з якого позивачу необхідно здійснити відповідний перерахунок його пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 51 Закону № 2262-ХІІ при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Згідно з ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Враховуючи дату звернення позивача із заявою до пенсійного органу (30.09.2021) та те, що до моменту звернення ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Полтавській області не мало відомостей про нарахування позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди у березні 2018 року, колегія суддів вважає, що пенсія ОСОБА_1 підлягає перерахунку з 01.10.2021, а не 30.09.2021, як просить позивач.
Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому слід наголосити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
Підставами для визнання протиправними дій чи скасування рішення суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який вчинив ці дії чи прийняв рішення. При цьому обов`язковою умовою оскарження дій, рішень є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Відтак, при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.
Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Указаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Статтею 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії   ОСОБА_1 з 01.10.2021 з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2021 №184/157.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З огляду на викладене вище, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 440/15529/21 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 по справі № 440/15529/21 - скасувати. 
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії з 01.10.2021 ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2021 №184/157.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, вул. Соборності, 66, м. Полтава, код ЄДРПОУ 13967927) провести перерахунок та виплату пенсії   ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 01.10.2021 з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2021 №184/157.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій