Справа № 752/18145/22                                             Головуючий в суді І інстанції - Дідик М.В. Провадження № 33/824/617/2023                                 Доповідач  в ІІ інстанції- Миколюк О.В. 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
    20 лютого 2023 року                                                                                         м. Київ
   Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В.,
  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за участю:
особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 - адвоката Філоненко В.В.,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Філоненко В.В. на постанову судді Голосіївського районного суду м.Києва від 20 грудня 2022 року, - 
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Голосіївського районного суду м.Києва від 20 грудня 2022 року,
Счастну Ганну Володимирівну, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 гривні 20 копійок.
 
Відповідно до зазначеної постанови,  28.11.2022 року о 18.15 год. гр. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство у сім`ї психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала нецензурною лайкою не впускала у квартиру, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.                                                                                                                               
Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Філоненко В.В. в апеляційній скарзі  просить її скасувати, та провадження по справі закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено об`єктивної сторони правопорушення, а саме: в яких конкретних діях апелянта полягало вчинення психологічного насильства, не зазначено про настання саме фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана ОСОБА_2 , наявність складу адміністративного правопорушення не встановлена, а наявність суперечки між нею та ОСОБА_2 не є складом адміністративного правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_2 про розгляд справи був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому вважаю за можливе розгляд апеляційної скарги провести у відсутність останнього.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Філоненко В.В., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.
Як передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
У відповідність до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, вбачається, що:
домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Об`єктивна сторона ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
З аналізу норм вказаних Законів вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до обставин вказаної справи, може мати місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Вирішуючи питання відповідно до положень до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП , встановлено, що у протоколі не зазначена суть адміністративного правопорушення, і в порушення положень ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно  ОСОБА_1 не містить суті скоєного адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №267108 ОСОБА_1   вчинила домашнє насильство  психологічного характеру щодо чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала та не впускала в квартиру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 статті 173-2 КУпАП.
Зміст протоколу не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема, у ньому не зазначено об`єктивної сторони вказаного правопорушення, а саме: в яких конкретних діях    ОСОБА_1 полягало вчинення «насильства в сім`ї психологічного характеру», не зазначено про настання саме фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому  ОСОБА_2
Таким чином,  в протоколі не зазначена суть правопорушення, передбаченого  ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не вказано якими саме діями  ОСОБА_1  заподіяно шкоду психічному здоров`ю потерпілого, не зазначено, в чому саме полягало насильство психологічного характеру та в який спосіб було вчинено.
Отже, суть порушення, викладена у протоколі щодо   ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та не містить всіх ознак об`єктивної сторони вказаного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону правопорушення.
Відповідно до вищенаведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
В суді апеляційної інстанції  ОСОБА_1 вину не визнала, пояснила, що правопорушення не вчиняла, між нею та потерпілим існує спір через визначення місця проживання дитини, тому потерпілий вчиняє певні дії, щоб провокувати її, маючи на меті складення на неї адміністративних матеріалів.
Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП в діях  ОСОБА_1  не встановлена, а наявність побутового конфлікту між   ОСОБА_1  та ОСОБА_2   не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
   Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
  За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду щодо  ОСОБА_1  - скасуванню, із закриттям провадження у справі щодо неї, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 цього Кодексу.
 
             Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
                                                     П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Філоненко В.В. - задовольнити.
Постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 20 грудня 2022 рокущодо                   ОСОБА_1  - скасувати,  провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                       О.В. Миколюк