ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
15 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/3190/22	
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2022 року в адміністративній справі №280/3190/22 (суддя у 1 інстанції Семененко М.О.) за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,       Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   про  визнання рішень та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,       Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області з відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за її зверненням від 10.01.2022 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 20.07.1979 по 10.08.1988 рік, з 23.08.1988 по 15.11.1991 рік, з 18.11.1991 по 25.05.1992 рік, з 18.08.1992 по 21.03.1993 рік та період навчання з 01.09.1978 по 14.07.1979 рік, у зв`язку із чим призначити та виплачувати їй пенсію за віком на пільгових умовах згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09.10.2021 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 17.01.2022 року №233050005795 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, подану ОСОБА_1 10.01.2022 року, та вирішити питання про зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 20.07.1979 по 10.08.1988 року, з 23.08.1988 по 15.11.1991 року, з 18.11.1991 по 25.05.1992 року, з 18.08.1992 по 21.03.1993 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2021 році право на призначення пенсії за віком після досягання 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 28 років, а у 2024 році відповідно до частини 2 цієї статі у віці 63 років, за наявності страхового стажу від 21 року. Водночас, за результатами документів позивача встановлено, що позивачка має страховий стаж 19 років 06 місяців та 8 днів, а тому підстави для призначення пенсії відсутні. Так, до страхового стажу не зараховано період з 20.07.1979 року по 08.08.1988 року, з 23.08.1988 року по 15.11.1991 року, з 18.11.1991 року по 25.05.1992 року, з 18.08.1992 року по 21.03.1993 року згідно записів у трудовій книжці, оскільки прізвище « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_3 » за даними свідоцтва про шлюб від 02.10.2008 року, що не відповідає паспортним даним, де прізвище позивачки зазначено « ОСОБА_4 ». Також період навчання з 01.09.1978 року по 14.07.1979 року не зараховано до стажу, оскільки зміна прізвища « ОСОБА_5 », « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 » згідно свідоцтва про шлюб на українській мові не відповідають паспортним даним – « ОСОБА_4 » (українською мовою).
Також апеляційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2022 року було подано позивачем, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позов у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не відновив порушене право позивача, зобов`язавши лише повторно розглянути заяву про призначення пенсії, в той час як у позивача достатній страховий стаж для призначення пенсії. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  подало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Так, 10.01.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.
На підставі пункту 4.2 Порядку № 22-1 із застосуванням принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії за віком передано на розгляд ГУ ПФУ в Донецькій області.
Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №233050005795 від 17.01.2022 року, згідно з яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком та зазначено, що необхідний страховий стаж відповідно до ч.1ст. 26 Закону № 1058-IV становить не менше 28 років. Страховий стаж особи становить 19 років 06 місяців 8 днів. За доданими документами, до страхового стажу не зараховано:
- періоди роботи з 20.07.1979 по 08.08.1988 року, з 23.08.1988 по 15.11.1991 року, з 18.11.1991 по 25.05.1992 року, з 18.08.1992 по 21.03.1993 року згідно записів у трудовій книжці, оскільки зміна прізвища « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_3 » за даними свідоцтва про шлюб від 02.10.2008 року серії НОМЕР_1 , не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_4 );
- періоди навчання з 01.09.1978 по 14.07.1979 року, з 01.09.1992 по 25.12.1992 року, оскільки зміна прізвища ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згідно свідоцтв про шлюб на українській мові не відповідають паспортним даним - ОСОБА_4 (на українській мові).
Надана уточнююча довідка від 05.10.2021 року № 10 за період роботи з 23.08.1988 по 15.11.1991 року не взята до уваги, оскільки згідно свідоцтва про шлюб була зміна прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , в довідці зазначено ОСОБА_4 . Уточнююча довідка від 07.09.2021 року № 031, від 15.09.2021 року № 04-25/0-1741 за період з 20.07.1979 по 08.08.1988 року не враховано до стажу, оскільки прослідковується зміна дошлюбного прізвища на ОСОБА_3 , що не відповідає паспортним даним.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частинами 1- 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі – Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Підтвердження трудового стажу іншими документами здійснюється виключно у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
За приписами п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110 (далі - Інструкції №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктом 1.2 Інструкції №58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Пунктом 2.2 Інструкції №58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з п.2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
За приписами п.2.6 Інструкції №58 якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.
Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця, який зобов`язаний здійснити виправлення у трудовій книжці у разі виявлення неправильного або неточного запису.
Стосовно доводів відповідачів щодо прізвища позивача, слід зазначити наступне. 
Згідно з пунктом 4 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховною радою України №2503-ХІІ від 26.06.1992 року (у редакції станом на дату видачі позивачу паспорта громадянина України) усі записи в паспорті і відомості про його власника, що вносяться до нього, виконуються українською і російською мовами.
Пунктом 6 цього Положення передбачено, що на першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою.
Так, згідно з паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого Хортицьким РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 03 вересня 1996 року, на першій сторінці паспортної книжечки ім`я позивача вказано українською мовою як « ОСОБА_1 », на другій сторінці – російською мовою як « ОСОБА_7 ».
Станом на дату першого заповнення трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 20.07.1979, порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях визначався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка була затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 №252), згідно з положеннями пунктів 2.1, 2.10 якої заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території якого розташовано дане підприємство, установа, організація, та на офіційній мові СРСР. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Відповідно до пункту 2.1 Інструкції №58 (яка чинна з 17.08.1993) трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.
Пунктом 2.11 Інструкції №58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Згідно з пунктом 2.13 Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
З трудової книжки позивача слідує, що на сторінці 1 трудової книжки ім`я позивача вказано російською мовою як « ОСОБА_8 ». Прізвище « ОСОБА_9 » закреслено та записано нові дані « ОСОБА_6 », підстави для внесення відповідних змін вказано російською мовою, зазначено, що прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 . Прізвище « ОСОБА_6 » закреслено та записано нові дані « ОСОБА_3 », підстави для внесення відповідних змін вказано російською мовою, зазначено, що прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , виданого Ленінським відділом РАГС м.Запоріжжя 24.04.1996.
Також на сторінці 41 трудової книжки НОМЕР_3 від 20.07.1979 здійснено запис імені позивача українською мовою як « ОСОБА_1 ».
З огляду на наведене, в трудовій книжці позивача НОМЕР_3 від 20.07.1979 ім`я « ОСОБА_1 » українською мовою та « ОСОБА_7 » російською мовою, повністю відповідає імені позивача « ОСОБА_1 » українською мовою та « ОСОБА_7 » російською мовою, зазначеному в паспорті громадянина України НОМЕР_2 , виданого Хортицьким РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 03 вересня 1996 року.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що доводи відповідачів, що прізвище позивача, зазначене в трудовій книжці, не відповідає даним його паспорту, є безпідставним, а тому пенсійним фондом безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача періоди її роботи з 20.07.1979 по 10.08.1988 року, з 23.08.1988 по 15.11.1991 року, з 18.11.1991 по 25.05.1992 року, з 18.08.1992 по 21.03.1993 року з посиланням на невідповідність прізвища, зазначеного в трудовій книжці, даним паспорту.
Стосовно не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1978 по 14.07.1979 року слід зазначити наступне. 
Згідно зі п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
На підтвердження періоду навчання з 01.09.1978 по 14.07.1979 року позивачем надано атестат №812, згідно з яким ОСОБА_10 закінчила міське професійно-технічне училище №31 м.Запоріжжя. Строк навчання в училищі з 01.09.1978 по 14.07.197 року9.
На підтвердження зміни прізвища надано:
- свідоцтво про народження дитини « ОСОБА_8 » (мовою оригіналу) серія НОМЕР_6 від 23.03.1977;
- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00033001867 від 06.10.2021, відповідно до якого внесено актовий запис про шлюб №3451 від 25.10.1979 між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;
- свідоцтво про одруження серія НОМЕР_7 від 02.10.2004, відповідно до якого одружились ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів про одруження 1993 року квітня 24 числа зроблено запис за №458. Прізвища після одруження – дружини ОСОБА_3 (українською мовою).
Також до органу Пенсійного фонду надавались інші документи, такі як: витяг з ДРАЦС про переміну прізвища від 14.12.2021 №00034186102 (до матеріалів справи не надано); свідоцтво про народження дитини від 07.06.1980 серії НОМЕР_8 ; відмова у внесенні змін до актових записів від 11.12.2021 №118/21.18-05.06.87, відповідно до якої відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб позивача в частині зміни прізвища нареченої після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » у зв`язку з відсутністю помилки.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в поданих позивачем документів дійсно різне написання українською мовою дошлюбного прізвища позивача « ОСОБА_15 » в атестаті №812 та « ОСОБА_5 » в актових записах, а також зміна прізвища « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_2 », « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » українською мовою, водночас, згідно паспорту громадянина України прізвище позивача « ОСОБА_4 » також українською мовою.
Також, на 2 сторінці трудової книжки позивача міститься запис без номеру, датою « 16.10.02», про навчання з 01.09.76 по 17.07.79 в МПТУ №31, що очевидно суперечить відомостям, які містяться в атестаті №812.
За таких обставин, пенсійним фондом правомірно відмовлено позивачу в зарахуванні до страхового стражу періоду навчання з 01.09.1978 по 14.07.1979 року.
Також суд першої інстанції правильно зазначив, що посилання позивача на заочне рішення суду від 10.02.2017 у справі №335/182/17 про розірвання шлюбу з ОСОБА_13 , ухвалу суду від 23.02.2022 у справі №337/7452/21, є хибними, оскільки зазначені документи позивач до заяви про призначення пенсії не подавала, отже орган Пенсійного фонду не міг врахувати такі документи при вирішенні питання щодо зарахування певних періодів до страхового стажу позивача.
Оскільки позов задоволено частково, в даному випадку належним способом відновлення порушення прав позивача є саме зобов`язання пенсійний фонд повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу позивача періодів роботи з 20.07.1979 по 10.08.1988 року, з 23.08.1988 по 15.11.1991 року, з 18.11.1991 по 25.05.1992 року, з 18.08.1992 по 21.03.1993 року.
Самостійний розрахунок судом страхового стажу позивача в даному випадку призведе до втручання у дискреційні повноваження пенсійного фонду.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення.
Доводи апеляційних скарг не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Керуючись статтями     241-245,     250,     315,     316,     321,     322,     327,     329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2022 року в адміністративній справі №280/3190/22 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2022 року в адміністративній справі №280/3190/22 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.   

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко