Справа № 447/3293/21                                Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М. 
Провадження № 22-ц/811/1975/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н.П. Крайник 
                                     суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри 
                при секретарі: О.О. Гай
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Миколаївської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

11.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 .
Позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько  ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - дружина дядька  ОСОБА_3 . Після їхньої смерті залишилося спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1 . У встановлений законом шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3  він звернувся до Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу йому свідоцтва на спадкове майно у порядку спадкування за законом як спадкоємець першої черги, однак йому було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку зі складенням померлою заповіту на користь відповідачки ОСОБА_2 . 21.09.2021 року ОСОБА_2  звернулася до Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3  у порядку спадкування за заповітом, на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу № 278/2021. Вважає, що заповіт  ОСОБА_3 складений та підписаний особою, яка внаслідок похилого віку не розуміла значення своїх дій, оскільки ОСОБА_3  неодноразово наголошувала, що спадкове майно після її смерті перейде до його сина  ОСОБА_5 , а тому заповіт суперечить волі померлої. Просив позов задоволити.
Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Миколаївської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про визнання заповіту недійсним - відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 .
Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції не дослідив та не дав належної оцінкиобставинам справи, а саме не врахував, що ОСОБА_3 на час складення оспорюваного заповіту виповнилося майже 76 років. Таким чином, заповіт було складено особою похилого віку, яка не розуміла правових наслідків вчинюваних нею дій. Крім того, поза увагою суду залишилося те, що заповіт ОСОБА_3 було складено після того, як відповідачка за рекомендацією соціального працівника - матері ОСОБА_6 (колишнього власника будинку АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу, укладеного 16.05.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , визнаного рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 10.10.2011 року недійсним) вселилася у житловий будинок спадкодавця. Вважає, що наведені ним обставини свідчать про те, що волевиявлення заповідача ОСОБА_3 не було вільним та не відповідало її дійсній волі, вона була введена відповідачем ОСОБА_2 в оману та не розуміла, які правові наслідки цієї нотаріальної дії. Вказує на те, що заповіт від імені померлої ОСОБА_3 у виконкомі Рудниківської ради не посвідчувався. Таким чином, при складенні заповіту не було дотримано встановлених законом вимог щодо його оформлення, що є підставою для визнання його недійсним.
Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
       У засідання колегії суддів апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
       Позивач ОСОБА_1  в судове засідання не з`явився,хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності по наявних матеріалах справи, зважаючи на тривалість розгляду справи судом апеляційної інстанції.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.        
       Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
       Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
       Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
       Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
       Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
       Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом МіністрівУкраїни.
       Як роз`яснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
       В пункті 8 зазначеної постанови Пленуму роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. 
       Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
       Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України.
       Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
       На день смерті ОСОБА_3 на праві власності належав будинок АДРЕСА_1 .
02 серпня 2012 року ОСОБА_3  було складено заповіт, посвідченийдержавним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори Львівської області Сороколіт О.Г., згідно якого ОСОБА_3 усе своє майно де б воно не було із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона буде мати право за законом, заповіла ОСОБА_2 .
Як убачається зі змісту оспорюваного заповіту, такий до його підписання був прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_3 і власноручно підписаний нею у присутності нотаріуса, особу заповідача встановлено, дієздатність її перевірено.
Згідно довідок № 514 від 24.05.2021 року та № 607 від 04.06.2021 року, виданих Рудниківським старостинським округом Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 з 15.03.2012 року. До дня смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом за адресою АДРЕСА_1 та вели спільне господарство. ОСОБА_2 займалася похованням ОСОБА_3 , яка померла   ІНФОРМАЦІЯ_2 .
17.09.2021 року Миколаївською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини було заведено спадкову справу № 278/2021 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
10.10.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою, в якій просив не видавати свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 з підстав його звернення до суду з позовом про визнання заповіту недійсним.
16.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, в якому просив встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та є рідним дядьком ОСОБА_1 .
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23.02.2022 року у справі № 447/4019/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин було відмовлено, оскільки позивач не довів, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та є рідним дядьком ОСОБА_1 .
Зазначене рішення позивачем не оскаржувалося та набрало законної сили 31.03.2021 року. 
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що ОСОБА_3 на день посвідчення заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, а відтак, її волевиявлення не було вільним та не відповідало її внутрішній волі. Заповіт було складено та посвідчено нотаріусом з дотриманням вимог закону. 
       З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та зібраним у справі доказам.
       При цьому, колегія суддів враховує, що позивач не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , тому його право на спадкування після смерті такої не порушено.
       Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. 
       Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 24 лютого 2023 року.
       Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 24 лютого 2023 року.

Головуючий:        Н.П. Крайник 

Судді:        Я.А. Левик

       М.М. Шандра