ПОСТАНОВА 
Іменем України

21 грудня 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/4325/21
провадження № 22-ц/4809/1119/22 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 

головуючого судді (суддя-доповідач) Дуковського О.Л.
суддів Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.
з участю секретаря Демешко Л.В.

учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 ;
відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2022 року, у складі головуючого судді Нероди Л.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зняття арешту з майна, -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 року   ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зняття арешту з майна.
Просила:
зняти арешт з житлового будинку з господарськими будівлями №1 «А», який розташований за адресою АДРЕСА_1 , номер запису обтяження 805397 від 26.04.2013, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Олександрійським відділом ДВС на невизначене майно у виконавчому провадженні №37460855 по виконанню виконавчого листа №2-2550/11 від 12.03.2013, виданого Олександрійським міськрайонним судом про стягнення борг з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».
При зверненні до суду позивач у позовній заяві зазначала, що згідно заповіту від 21.03.2011 за життя ОСОБА_3 заповіла будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Вказувала, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася лише вона, інші спадкоємці із заявами не зверталися. 
Під час оформлення спадщини позивач дізналася про існування обтяження №805397 від 26.04.2013 щодо будинку АДРЕСА_1 .
Дане обтяження було накладено у зв?язку з виконавчим провадженням, відповідно до якого з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто суму заборгованості. 
Проте, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не були власниками зазначеного будинку. Єдиним власником була ОСОБА_3 .
При зверненні до Олександрійського міськрайонного відділу ДВС позивачу було повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №37460855 по виконанню виконавчого листа №2-2550/11 від 12.03.2013 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 374355,97 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Саме під час виконання даного провадження було внесено обтяження № 805397 на невизначене майно боржника до Державного реєстру речових прав.
Тому, звернулася із даним позовом до суду про захист своїх прав. 
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись із вказаним рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Вказує на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
Посилається на те, що на майно, яке вона прийняла у спадок було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Вважає, що обтяження майна, а саме житлового будинку є незаконним, оскільки боржник ( ОСОБА_2 ) по виконавчому провадженню не є власником цього будинку.
Зазначає, що дане обтяження вона не має можливості оформити спадщину на майно. 
Справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що позивачкою не доведено належними та допустимим доказами того, що вона є єдиною спадкоємицею, а також обрала не правильний спосіб захисту порушеного права тому, що не ставиться питання про визнання за нею права власності на житловий будинок.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2010 ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина складається з житлового будинку з прилеглими надвірними будівлями під АДРЕСА_1 .
Заповітом від 21.03.2011 ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд та для ведення особистого підсобного господарства за вищезазначеною адресою, заповіла в рівних частках кожному: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ; кафе-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою в АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №420.
З Інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 05.07.2021 вбачається, що після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадкова справа 56810925 (номер у нотаріуса 46-2014) та видано свідоцтво про право на спадщину №56811251 24.11.2014 .
Згідно довідки приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області від 05.07.2021 повідомлено, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була заведена спадкова справа №46-2014. 
До кола спадкоємців входить ОСОБА_1 , донька померлої, яка є єдиним спадкоємцем по заповіту.
Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №59181641 від 08.07.2021 ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації прав приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 за суб?єктом ОСОБА_3 оскільки на зазначену квартиру зареєстроване обтяження №825397 від 26.04.2013 в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк», особою, майно та права якої обтяжуються є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Згідно відповіді Олександрійського відділу ДВС в Олександрійському районні Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 10.08.2021 зазначено, що 26.04.2013 було внесено обтяження 805397 на невизначене майно до Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна на підставі винесеної державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №37460855 по виконанню виконавчого листа №2-2550/11 від 12.03.2013 про стягнення боргу з ОСОБА_2 в сумі 374 355,97 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк». 
Встановлено, що на даний час виконавче провадження знищено, що унеможливлює позивачкою надати копії постанови про арешт майна, а саме житлового будинку.
Як роз`яснено у п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постанови від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).
Встановлено, що обтяження було накладено Олександрійським відділом ДВС в період виконання виконавчого провадження про стягнення боргу.
Саме, у зв?язку із накладенням арешту на житлову будівлю, позивачка не може прийняти спадщину у встановленому законом порядку.
Суд першої інстанції правильно вказав на ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» , згідно якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Будь –які докази цього обтяження у матеріалах справи відсутні.
Лише матеріали справи мітять лист Олександрійського відділу ДВС в Олександрійському районні Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення боргу з ОСОБА_2 в сумі 374 355,97 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк». 
Обтяження накладено в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк».
Суд першої інстанції вказав на те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо кола спадкоємців на спірний будинок, а також відсутня відмова від спадщини іншими спадкоємцями.
Встановлено, що згідно заповіту від 21.03.2011, ОСОБА_3 зробила розпорядження на випадок своєї смерті: житловий будинок АДРЕСА_1 заповіла у рівних частках – ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , та один спадкоємець на кафе-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » - ОСОБА_1 (а.с. 6). 
ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкодавець ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 11.04.2011 року.
Після смерті спадкодавця, на спірне майно – будинок АДРЕСА_1 накладено обтяження Олександрійським відділом ДВС №805397 та зазначена особа, майно та права якої обтяжуються - ОСОБА_4 , яка є однією зі спадкоємцев за заповітом, та ОСОБА_2 . 
Відповідно до Інформації зі спакового реєстру від 05.07.2021 зазначено, що після смерті ОСОБА_3 - 24.11.2014 була заведена спадкова справа №56810925 (номер у нотаріуса 46-2014) та видано свідоцтво про право на спадщину, проте не зазначено, за заявою кого зі спадкоємців було відкрито спадкову справу, хто саме отримав свідоцтво про право на спадщину та у якій частині спадщина була прийнята.
З довідки приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Стенюхіної І.В. від 05.07.2021 вбачається, що після смерті ОСОБА_3 було заведено спадкову справу №46-2014 та до кола спадкоємців входить ОСОБА_1 , яка є єдиним спадкоємцем по заповіту.
Проте, у вищезазначеній довідці не підтверджено та не зазначено фактів, які виклала позивач у позовній заяві, а саме - що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини у вигляді частки будинку АДРЕСА_1 .
Колегія суддів погоджується із тим, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження факту неприйняття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем ОСОБА_4 в період часу з 10.04.2011 по час звернення з позовом до суду.
Звернувшись із даним позовом  ОСОБА_1   посилалася на те, що   вона є єдиним спадкоємцем житлового будинку АДРЕСА_1 , а в подальшому і єдиним власником спірного будинку, не вірно обраний спосіб захисту порушених прав.
Оскільки позивачкою не надано документів, які б підтверджували право власності позивачки на житловий будинок, а тому ОСОБА_1 мала ставити питання про визнання за нею права власності. 
Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Обтяження на спірний будинок було накладено Олександрійським відділом ДВС в період виконання виконавчого провадження про стягнення боргу, а виконавче провадження було знищено.
Тому, позивачка не може прийняти спадщину у встановленому законом порядку.
Відповідно ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2022 року – залишити без змін
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

20.01.2023 – складено постанову.

Головуючий суддя                                                                 О.Л. Дуковський

Судді                                                                                 Л.М. Дьомич

О.Л. Карпенко