Ухвала
16 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 369/5534/22  
провадження № 61-1416ск23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову до подачі позову шляхом накладення арешту на майно, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позову шляхом накладення арешту на майно. 
В обґрунтування заяви зазначав, що він має намір звернутися з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та просив забезпечити позов до подачі позову шляхом накладення арешту на готельний комплекс з добудовою закладу громадського харчування, загальною площею 3 728,1 кв. м, замощення І, огорожа № 1-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , будівля котельні, загальною площею 39,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , транспортний засіб марка Volkswagen, модель Touareg, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , які належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Також посилався на те, що ОСОБА_1 вже здійснила відчуження спірного автомобіля Volkswagen, модель Transporter, 2018 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який був придбаний за спільні кошти подружжя та його титульним власником була ОСОБА_1 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 04 липня 2022 року заяву задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:
готельний комплекс з добудовою закладу громадського харчування, загальною площею 3728,1 кв. м, замощення І, огорожа № 1-2, що розташований за адресою: 
АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2392939532224),
будівлю котельні, загальною площею 39,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2392707632224),
транспортний засіб марка Volkswagen, модель Touareg, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , які належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року залишено без змін. 
У січні 2023 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 
2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Згідно з частиною першою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Необхідність застосування заходів забезпечення позову має визначатися фактичними обставинами справи, які свідчитимуть про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Така правова позиція щодо вирішення питання про співмірність забезпечення позову викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження 
№ 14-729цс19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 повідомив, що вже звернувся з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (справа 
№ 369/6019/22).
Предметом позову у справі, з якою звернувся ОСОБА_1 , є позовні вимоги майнового характеру - поділ спільного майна подружжя. Задоволення позову може мати наслідок зміну форми власності на спірне майно, а тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. 
Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що захід забезпечення позову є співмірним, а підстави для вжиття такого тимчасового заходу доведені. Тому ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду є обґрунтованими. 
Відповідно до статті 158 ЦПК України заявник може звернутися до суду з мотивованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом.
Згідно з статтею 159 ЦПК України заявник також може звернутися до суду з позовом про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову 
у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судових рішень, яким вирішено питання про забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами вищенаведених положень ЦПК України не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року є необґрунтованою.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 
2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову до подачі позову шляхом накладення арешту на майно відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     С. Ф. Хопта
 
        Є. В. Синельников
 
        В. В. Шипович