Дата документу 22.02.2023 Справа № 332/2074/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №332/2074/17 Головуючий у 1-й інстанції: Сінєльнік Р.В. 
Провадження №22-ц/807/627/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.        

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,  Камалової В.В.,   	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першої Запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2022 року про відмову у відкритті провадження за заявою Першої Запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України про перегляд рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першої Запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини,-
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Першої Запорізької державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . На момент відкриття спадщини, ОСОБА_1 проживав окремо від спадкодавця. Оскільки у його батька – ОСОБА_2 на момент його смерті було відсутнє будь-яке майно, тому ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. В липні 2017 року ОСОБА_1 стало відомо, що незадовго до смерті його батька, останній набув права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на території Донецької області, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 14 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Проте у нотаріальній конторі йому повідомили про те, що строк для прийняття спадщини ним пропущено. Для отримання спадщини ОСОБА_1 не зміг у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки він не був обізнаний про наявність спадкового майна, а також про те, де це майно знаходиться. Вважав причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини поважними та просив суд встановити додатковий строк для прийняття заяви. 

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні. Надано ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці для прийняття спадщини та подання заяви про прийняття спадщини до органів нотаріату після смерті його батька – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

На вказане рішення, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – особи, які не брали участь у справі подали апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року у цій справі залишено без змін. 

Постановою Верховного суду від 29 вересня 2021 року у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження у справі відмовлено. Касаційні скарги ОСОБА_4 та представника ОСОБА_3 , правонаступниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , залишено без задоволення. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 вересня 2020 року залишено без змін. 

У грудні 2022 року Перша Запорізька державна нотаріальна контора подала до суду заяву про перегляд рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі №332/2074/17 за вищезазначеним позовом. 

Заява обґрунтована тим, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа № 335/9145/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 ОСОБА_4 , третя особа – приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Т.М. про визнання правочинів недійсними. У позовній заяві у даній справі позивач стверджує, що його батько ОСОБА_2 за свого життя розпорядився всім майном та 16 липня 2014 року подарував йому дачну ділянку з будинком, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а матері подарував будинок із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 . 
Аналогічну інформацію ОСОБА_1 зазначає і в позовній заяві по справі № 335/7962/20.
Таким чином ОСОБА_1 стверджує, що після смерті батька- ОСОБА_2 , не було майна на праві власності, а всім своїм майном він розпорядився ще до своєї смерті, про що ОСОБА_1 було достовірно відомо.
Зазначена обставина є істотною для справи № 332/2074/17, адже спростовує основні доводи позивача про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини від померлого батька. 
Якщо ОСОБА_1 було достовірно відомо, що жодного майна на території Донецької області у померлого ОСОБА_2 не було, позовні вимоги у справі № 332/2074/17 не підлягають задоволенню, адже причини визначення додаткового строку для поданя заяви про прийняття спадщини відсутні.
У зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_1 , з метою захисту своїх законних прав, ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про визнання правочинів з дарування майна недійсними, а також в поліцію та прокуратуру, за якими відкрито кримінальне провадження № 12018080050002201 та № 12021082060000852, які згодом були об`єднані в одне провадження. Факт того, що підписи на низці правочиинів були здійснені не ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджено висновками експертного дослідження від 29 червня 2021 року та від 25 червня 2021 року
Враховуючи, що дані обставини не були раніше відомі Першій Запорізькій державній нотаріальній конторі, як відповідачу у справі, тому вони можуть вважатись нововиявленими обставинами, які є істотні для справи, та які не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, отже справа № 332/2074/17 повинна бути переглянута Заводським районним судом м. Запоріжжя. 
На думку заявника, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року набуло законної сили з моменту винесення апеляційною інстанцією постанови від 15 вересня 2020 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вищезазначене судове рішення. В заяві просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року, залучити ОСОБА_5 до розгляду справи в якості третьої особи та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою Першої Запорізької державної нотаріальної контори про перегляд рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі №332/2074/17.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Перша Запорізька державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України подала апеляційну скаргу, яку у встановлені законодавством строки уточнила, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2022 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував положення ст. 273 ЦПК України, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року набрало законної сили 15 вересня 2020 року – в день прийняття постанови Запорізьким апеляційним судом, що підтверджується також і відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень та Автоматизованої системи документообігу суду.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що копію рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2017 року було отримано представником Першої Запорізької державної нотаріальної контори 29 серпня 2017 року, та в подальшому рішення суду було отримано 13 вересня 2017 року, яке набрало заонної сили 13 вересня 2017 року. Вказане рішення ні позивачем, ні відповідачем не оскаржувалось. До суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами Перша Запорізька державна нотаріальна контора звернулась 14 грудня 2022 року, тобто більше, ніж через п`ять років з моменту набуття рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року законної сили. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу осіб, які не брала участі у справі, але вважають щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов`язки ОСОБА_5 , ОСОБА_4 зазначають, що вони наполягають на задоволенні вимог апеляційної скарги Першої Запорізької державної нотаріальної контори. Просять скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перша Запорізька державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою про доставку судової повістки в електронний кабінет (т. 3 а.с. 60) до апеляційного суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, та вважаючи на строки розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції (ст.371 ЦПК України), Перша Запорізька державна нотаріальна контора виклала свої аргументи в апеляційній скарзі, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності Першої Запорізької державної нотаріальної контори.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що  заявником пропущено трирічний строк на звернення до суду із завою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року позивачем та відповідачем не оскаржувалось, набуло законної сили протягом десяти днів з моменту його проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення вказаного рішення). Апеляційна скарга подавалась особами, які не брали участі у справі поза межами строку, встановленого для подачі апеляційної скарги. Факт розгляду 15 вересня 2020 року апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 осіб, які не брали участі у справі, не породжує правових наслідків для відповідача щодо нового терміну початку набуття рішення Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року законної сили, та не дає право відповідачу відраховувати з 15 вересня 2020 року трирічний строк, встановлений п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного. 

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом установлено, що 29 серпня 2017 року Заводським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення у справі №332/2074/17 за позовом ОСОБА_1 до Першої Запорізької державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Надано ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці для прийняття спадщини та подання заяви про прийняття спадщини до органів нотаріату після смерті його батька – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 25-27).
Копію рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року відповідачем – Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою було отримано- 29 серпня 2017 року, та в подальшому рішення було отримано 13 вересня 2017 року, про що свідчить підпис представника Першої Запорізької державної нотаріальної контори (т. 1 а.с. 28 зворот).
Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року не оскаржувалось в апеляційному порядку ні позивачем, ні відповідачем. 
Не погоджуючись із зазначним рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – особи, які не брали участі у справі, але вважали, що суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки 06 липня 2020 року звернулися до апеляційного суду із апеляційною скаргою (т. 1 а.с. 38-40).
15 вересня 2020 року Запорізьким апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року у цій справі залишено без змін (т. 1 а.с. 114-118).
Постановою Верховного суду від 29 вересня 2021 року у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження у справі відмовлено. Касаційні скарги ОСОБА_4 та представника ОСОБА_3 , правонаступниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , залишено без задоволення. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 вересня 2020 року залишено без змін ( провадження №61-15670 св 20). В постанові зазначено «що не знайшли свого підтвердження доводи касаційної скарги про те, що оскаржуване рішення має наслідки порушення права на спадщину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки ні після смерті спадкодавця у передбачений законом строк, ні на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень, будучи обізнаним про смерть спадкодавця, наявність заповіту та волю спадкодавця, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявами про прийнятя спадщини до нотаріальної контори не зверталися, у зв`язку із чим суди попередніх інстанцій обгрунтовано вважали, що вони не входять до кола спадкоємців, які прийняли спадщину і не можуть вважатися відповідачами, які повинні були бути залучені до розгляду справи. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, внаслідок чого вважаються такими, що прийняли спадщину згідно частини третьої статті 1268 ЦК України» (т. 1 а.с. 241-247).
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України визначено, що з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Згідно з частиною третьою статті 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Таким чином, встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами незалежно від поважності причин пропуску цього строку.

       В постанові Верховного Суду від 16 вересня 2021 року у справі № 2-170/11 (провадження № 61-8547св21) зазначено, що за змістом пункту 1 частини другої, частини третьої статті 424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені. Виходячи з наведеного, незалежно від поважності причин пропуску строку для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, такий строк не підлягає поновленню, оскільки є присічним.

Отже, встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про перегляд цього судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно з частинами першою, другою статті 273 ЦПК України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України (у редакції чинній на дату ухвалення рішення), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

З огляду на те, що законодавцем передбачено порядок апеляційного оскарження рішення суду першої інстанці із зазначенням строку апеляційного оскарження, з закінченням якого, як вбачається зі змісту статті 273 ЦПК України, вказані судові рішення набирають законної сили.

Відповідн до положень частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до положень частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Учасниками справи № 332/2074/17 є ОСОБА_1 – позивач, та Перша Запорізька державна нотаріальна контора – відповідач. Останні рішення Заводського районного суду від 29 серпня 2017 року в апеляційному порядку не оскаржували. Отже, воно набрало законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, тобто через десять днів з моменту його проголошення (проголошено 29 серпня 2017 року).

         Подання апеляційної скарги  на вищезазначене судове рішення особами, які не брали участі у справі ОСОБА_3  та ОСОБА_4 не змінює дати набрання рішенням законної сили, яке набрало законної сили до подання апеляційної скарги зазначеними особами, а лише зупиняє його дії на час розгляду апеляційної скарги. 

Отже, перегляд рішення Заводського районного суду від 29 серпня 2017 року за апеляційною скаргою, осіб, які не брали участі у справі, та яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 15 вересня 2020 року не вплинуло на набрання судовим рішенням законної сили та не породжує правових наслідків для відповідача – Першої Запорізької державної нотаріальної контори щодо нового терміну початку набуття законної сили рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неприйнятними.

Судом, встановивши, що 14 грудня 2022 року Перша Запорізька державна нтаріальна контора звернулася до суду із заявою про перегляд судового рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами, тобто після спливу встановленого пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічного строку, який є присічним і не може бути поновлений, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою про перегляд рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року "Пономарьов проти України" № 3236/03, § 40).

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Відповідно до частини першої статті 375  ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержаням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. 
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до статті 375 ЦПК України необхідно залишии без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновів суду не спростовують.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367,368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Першої Запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України – залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2022 року у цій справі залишити без змін. 
       
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 24 лютого 2023 року.
Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.